Справа № 161/2004/22 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/733/22  Категорія: 84 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
22 вересня 2022 року                                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В., 
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2022 року про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат,
                                         В С Т А Н О В И В :
У лютому 2022 року представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , діючи в межах наданих йому повноважень, звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що 09 листопада 2021 року його довіритель – позивач ОСОБА_1 дізнався про те, що 14 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком А. Є. було вчинено виконавчий напис за № 38710 про стягнення з нього на користь відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 11052 грн.
Вважаючи виконавчий напис таким, що вчинений з порушенням закону, а саме без дотримання вимог про відсутність безспірності наявної у нього як боржника заборгованості, яка може бути підтверджена тільки передбаченими документами, які нотаріусу відповідачем надані не були, позивач просив суд визнати вказаний вище виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та тягнути на свою користь судові витрати.
Заочним рішенням Луцький міськрайонний суд Волинської області від 10 травня 2022 року позов задоволено, визнано виконавчий напис №38710 від 14 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за кредитним договором в сумі 11052 грн таким, що не підлягає виконанню.
Стягнуто з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 1488 грн 60 коп. судового збору.
16 травня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу. Зазначав, що під час розгляду справи у суді його довірителю ОСОБА_1 надавалась правнича допомога, за яку останній, згідно умов укладеного договору про надання правової допомоги, має сплатити 5000 грн, у зв`язку із чим просив суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 5000 грн за надання правничої допомоги.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2022 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення було відмовлено.
Не погоджуючись із ухвалою, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача понесені позивачем витрати за надання правничої допомоги. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у відшкодуванні ОСОБА_1 судових витрат, які він має сплатити за отриману правничу допомогу, надання якої адвокатом підтверджується належними і допустимими доказами.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався.
Про час та місце розгляду справи апеляційним судом учасники справи були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не зявились та не повідомили суд про причину неявки, а тому суд ухвалив розгляд справи проводити без їх участі.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки заявником не надано належних та допустимих доказів в підтвердження сплати адвокату коштів в розмірі 5000 грн, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, то підстав для задоволення такої заяви немає.
Проте, з таким висновком суду погодитись не можна.
Встановлено і це підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що сторони додаткового договору до договору від 22 листопада 2021 року про надання правової допомоги позивач ОСОБА_1 та адвокат Степанюк О. В. погодили, що клієнт сплатить адвокату гонорар у розмірі 5000 грн протягом 20 днів з моменту підписання акта приймання-передачі. Акт приймання-передачі підписаний 16 травня 2022 року та містить детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат (а.с. 39-41).
Крім того встановлено, що 10 травня 2022 року представником позивача Степанюком О. В. до суду було подано заяву про розгляд справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, без його участі та участі позивача ОСОБА_1 на підставі наявних у суду матеріалів. Докази роміру витрат на правничу допомогу, які позивач має сплатити у зв`язку з розглядом справи, останній зобов`язувався надати суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 32-33).
Заява про ухвалення додаткового рішення подана до суду 16 травня 2022 року.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням (частина перша статті 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Аналогічні положення викладені в частинах першій, другій статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року (зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 15 лютого 2019 року) (далі - Правила адвокатської етики).
Відповідно до частини третьої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
З огляду на викладене, колегія суддів зауважує, що правовідносини щодо домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах яких розглядаються питання щодо зобов`язання про сплату та строки сплати.
Цивільним процесуальним законом визначено критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу у справі.
Згідно з частиною першою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.
Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції як така, що постановлена судом з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, про задоволення заяви позивача ОСОБА_1 про стягнення з ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК  України суд
                                                    У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 червня 2022 року про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу  5000 (п`ять тисяч) грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді