ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/11187/20  Номер провадження 22-ц/814/2933/22	Головуючий у 1-й інстанції Мартинова О.М.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І. В.  

розглянувши в м. Полтаві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року, ухвалене суддею Мартиновою О.М., повний текст рішення складено – 15 липня 2021 року

у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні, суми інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені, -

В С Т А Н О В И В:
13 серпня 2020 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні, суми інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь вартість спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 9 051,93 грн., суму інфляційних витрат 90,82 грн., суму трьох відсотків річних 22,63 грн., пеню у розмірі 1376, 86 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві власності за договором купівлі-продажу від 30.04.2011 року належать нежитлові приміщення №385-1, 385-2, 385-3, загальною площею 32,0 кв.м., в житловому будинку літ. «А-12», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у житловому будинку з централізованою системою опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у центральну систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача. Відповідач ОСОБА_1 , на підставі укладеного з КП «Харківські теплові мережі» договору купівлі-продажу теплової енергії №16091 від 01.05.2012 року, користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому, в центральну систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі». Постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону. За період користування теплової енергії з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, відповідачем спожито теплової енергії на суму 9 051,93 грн. За кожен розрахунковій період відповідачу направлялися платіжні вимоги доручення про сплату за спожиту енергію, частково відповідачем проводилися оплати за використану теплову енергію в приміщенні, але частина заборгованості до цього часу не сплачена. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується актом про підключення та відключення від опалення в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (№ 172/3892 від 19.10.2015 року, № 172/4937 від 05.04.2016 року, № 172/6212 від 17.10.2016 року, № 172/7414 від 03.04.2017 року, № 172/7800 від 21.10.2017 року, № 172/9748 від 10.04.2018 року). У зв`язку з тим, що житловий будинок, у якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, оснащені приладом обліку теплові енергії, розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснюється відповідачем згідно показань приладу обліку, встановленого у будинку з урахувань максимального теплового навантаження на нежитлові приміщення відповідача, виконаного згідно з нормативним «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд на господарсько - побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94. Таким чином, у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією, у зв`язку з чим було спожито теплової енергії на суму 9 051,93 грн. Крім того, сума інфляційних витрат складає 90,82 грн., сума 3 % річних 22,63 грн. та пеня у розмірі 1376,86 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 - задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» вартість спожитої теплової енергії за адресою:  АДРЕСА_1 , у розмірі 9 051, 93 грн. за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» інфляційні витрати у розмірі 90,82 грн., 3% річних у розмірі 22,63грн., пеню в розмірі 1376, 86 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 2 102 грн. 

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року фактично користувалася послугами теплопостачання й повинна нести відповідальність по сплаті заборгованості за вказаний період. Як вбачається з розрахунків, що надані позивачем до суду, відповідачем протягом всього періоду заборгованості, періодично сплачувались грошові кошти в рахунок погашення наявної заборгованості, але не у повному обсязі, а лише частково. Дана дія з боку споживача свідчить про факт переривання строку позовної давності та відповідає вимогам статті 264 Цивільного Кодексу України, яка передбачає переривання перебігу строку позовної давності. Таким чином, суд першої інстанції визнав, що клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки з наданого позивачем розрахункового листа абонента вбачається, що відповідачем періодично, починаючи з липня 2016 року до грудень 2017 року, сплачувала частину грошових коштів за надані послуги з теплопостачання, що свідчить про визнання нею свого боргу, що в свою чергу є підставою для переривання перебігу позовної давності. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем обов`язків в частині наданих послуг з одержання теплової енергії та наявності заборгованості перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставини, що мають значення для справи, а також невідповідністю висновків, викладених у рішенні обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення з урахуванням строків позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що КП «Харківські теплові мережі» заявлені вимоги про стягнення заборгованості, що утворилася за період з січня 2016 року по лютий 2018 року. Отже, період, за який кредитор має право стягувати заборгованість, визначається строком позовної давності 3 роки, тому з врахуванням дати звернення позивача до суду, КП «Харківські теплові мережі» не має права стягувати заборгованість за період з січня 2016 року по серпень 2017 року. Зазначає, що нею було направлено до суду заяву про застосування строку позовної давності, яка не була прийнята до уваги судом першої інстанції при ухваленні рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09.09.2021 року витребувана дана цивільна справа з Фрунзенського районного суду м. Харкова (а.с. 116).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 12.10.2021 року відкрите апеляційне провадження у даній справі (а.с. 125).

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22.10.2021 року дана справа призначена до апеляційного розгляду, без повідомлення учасників справи (а.с. 128).

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов 18.11.2021 року до Харківського апеляційного суду, Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. 

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 01.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (а.с. 146).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 05.08.2022 року справа призначена до апеляційного розгляду на 05.10.2022 року (а.с. 147).

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень № 385-1, 385-2, 385-3, загальною площею 32,0 кв.м., в літ. «А-12», що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 13.04.2011 року, що посвідчений ПН ХМНО Ємцем І.О. та зареєстрований в реєстрі за № 167 (а.с. 18).

Згідно договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 16091 від 01 травня 2012 року, укладеного між фізичною особою ОСОБА_1 та КП «Харківські теплові мережі», та додатків до нього, теплопостачальна організація (КП «Харківські теплові мережі») бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором (а.с. 9-17).

Відповідно до додатку № 1 від 01.05.2012 року до договору № 16091 від 01.05.2012 року (особистий рахунок № 17200-9736-1) купівлі продажу енергії в гарячій воді, споживач фізична особа ОСОБА_1 , назва об`єкту: магазин непродовольчих товарів розташований за адресою:  АДРЕСА_1 , орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається споживачу за поточний рік відповідно до тарифів, діючих на момент укладення договору, становить 4 172,55 грн. ПДВ 834,51 грн., всього 5 007,06 грн. Крім того, споживач сплачує Теплопостачальній організації вартість фактично спожитої теплової енергії до укладання цього договору у розмірі 6,61919 Гкал. на суму 3 257,06 грн. (а.с. 13).

Відповідач користувалася тепловою енергією, яку подавав у нежитлове приміщення та в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «ХТМ», що підтверджується актами про підключення опалення № 172/3892 від 19.10.2016 року, № 172/6212 від 17.10.2016 року, № 172/7800 від 21.10.2017 року та актами про відключення опалення №172/4937 від 05.04.2016 року, № 172/7414 від 03.04.2017 року та № 172/9748 від 10.04.2018 року в житловому будинку за адресою:  АДРЕСА_1 (а.с. 19-24).
За період користування тепловою енергією з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року відповідач неналежним чином сплачувала кошти за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 9 051,93 грн. 

Таким чином, судом першої інстанції встановлено, що відповідач дійсно користувалася тепловою енергією у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року та повинна була сплачувати її вартість позивачу, однак її не сплатила у повному обсязі, що є порушенням прав останнього.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що відповідач просить застосувати строки позовної давності до вимог позивача.

Так, судом першої інстанції встановлено, що на ім`я відповідача ОСОБА_1 було відкрито особистий рахунок № НОМЕР_1 , договором купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 16091 від 01 травня 2012 року були визначені всі необхідні умови і порядок постачання теплової енергії, її обсяги, а також відповідальність сторін за його невиконання, нараховувалась відповідна плата, яка повинна була сплачуватись щомісячно відповідачем.

Так, при поданні позовної заяви 13.08.2020 року позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року у розмірі 9 051,93 грн.

При цьому, з розрахунків, що надані позивачем до суду, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем протягом всього періоду заборгованості періодично сплачувались грошові кошти в рахунок погашення наявної заборгованості, але не у повному обсязі, а лише частково. При цьому, відповідачем у липні 2016 року була нарахована сума в розмірі 0,00 грн., а сплачено суму в розмірі 1114,00 грн., у вересні 2016 року нараховано суму в розмірі 0,00 грн., а сплачено суму в розмірі 1114,00 грн., у квітні 2017 року суму значну більшу чім було нарахована за місяць, так нараховано суму в розмірі 268,88 грн., а сплачено суму у розмірі 884,16 грн., в травні 2017 року було нараховано суму в розмірі 0,00 грн., а сплачено у розмірі 268,88 грн., в грудні нараховано суму в розмірі 1160,64 грн., а сплачено суму в розмірі 1221,91 грн. Дана дія з боку споживача, свідчить про факт переривання строку позовної давності та відповідає вимогам статті 264 Цивільного Кодексу України, яка передбачає переривання перебігу строку позовної давності (а.с.92-94).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки з наданого позивачем розрахункового листа абонента вбачається, що відповідач періодично, починаючи з липня 2016 року до грудень 2017 року, сплачувала частину грошових коштів за надані послуги з теплопостачання, що свідчить про визнання нею свого боргу, що у свою чергу є підставою для переривання перебігу позовної давності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем обов`язків в частині наданих послуг з одержання теплової енергії та наявності заборгованості перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Таким чином, суд визнав за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення вартості спожитої теплової енергії у нежитловому приміщенні, суми інфляційних витрат, трьох відсотків річних та пені, що надаються суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг, тому до таких правовідносин мають бути застосовані норми Цивільного кодексу України, Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», Правила надання населенню послуг з водо-теплопостачання та водовідведення та Правила надання населенню послуг централізованого опалення холодної та гарячої води і водовідведення.

Судом першої інстанції правильно встановлено та не заперечується сторонами у справі, що КП «Харківські теплові мережі» надає до нежитлового приміщення за адресою:  АДРЕСА_1 , яке на праві власності належить ОСОБА_1 , послуги з постачання теплової енергії.

Відповідач ОСОБА_1 кошти за надані послуги у повному обсязі не сплачувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Отже, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про наявність заборгованості ОСОБА_1 за надані КП «Харківські теплові мережі» послуги.

При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції врахована заява ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності та надана належна оцінка доводам такої заяви.

Так, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що починаючи з липня 2016 року до грудень 2017 року, ОСОБА_1 сплачувала частину грошових коштів за надані послуги з теплопостачання, що свідчить про визнання нею свого боргу, що в свою чергу є підставою для переривання перебігу позовної давності.

В іншій частині, рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. 

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -     
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

РішенняФрунзенського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 жовтня 2022 року.

СУДДІ:         А. І. Дорош                О. А. Лобов                         В. М. Триголов