Постанова                                           
Іменем  України                                 
 
21 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 199/8110/20 
 
провадження № 61-5784св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Лідовця Р. А., 
Черняк Ю. В.
 
учасники справи:
позивач - громадська організація «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги»,
відповідачі: Дніпровська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження: 
касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2021 року у складі судді Спаї В. В., додаткове рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 
2022 року у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.;
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2022 року, 
касаційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2021 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 
2022 року, 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року громадська організація «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» (далі - ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги») звернулася до суду з позовом до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та недійсним рішення міської ради. 
Позовна заява мотивована тим, що 25 вересня 2019 року Дніпровською міською радою було прийнято рішення № 179/48 про передачу 
ОСОБА_1 у власність земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:514:0160, площею 0,0951 га, у районі АДРЕСА_1 (Амур-Нижньодніпровський район м. Дніпра) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ 02.01). Цим самим рішенням затверджено проєкт землеустрою щодо надання земельної ділянки, а також віднесено земельну ділянку 
за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови».
У подальшому ОСОБА_1 відчужив вказану земельну ділянку 
ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 22 жовтня 2019 року. 
Згідно з даними Публічної кадастрової карти України ця ділянка розташована на відстані 41,12 м від урізу води озера Московського в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра.
Озеро Московське на території Амур-Нижньодніпровського району 
м. Дніпра є природною водоймою, яка існує здавен, міститься на історичних картах м. Катеринослава ще за XIX століття, має площу водного дзеркала 
12 га, довжина 900 м, середня ширина 130 м, глибина понад 5 м (лист ДРПВІ «Дніпродіпроводгосп» від 04 вересня 2019 року № 190). Прибережній смузі озера Московського притаманне найбільше біорізноманіття флори і фауни.
Озеро Московське входить до території громадського заказника «Лівобережний», створеного рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 20 січня 2000 року № 73, що було прийняте за ініціативою Всеукраїнської екологічної ліги.
Крім того, рішенням Дніпропетровської обласної ради від 09 жовтня 
2020 року № 656-25/VII була створена перша черга ландшафтного заказника місцевого значення «Лівобережний», до якого увійшло озеро Московське та його прибережна територія.
Таким чином, озеро Московське - цінний природний водний об`єкт, який підлягає особливій охороні. Вчинення дій, які загрожують екологічній безпеці озера, є незаконним, створює загрозу екологічній безпеці цієї частини м. Дніпра, а також безпеці екосистем, які існують в озері, на його берегах та навколо них.
На території земельної ділянки, яка була передана оспореним рішенням міської ради у власність ОСОБА_1 , відсутня будь-яка житлова або громадська забудова. Навпаки, ця ділянка є частиною території, вкритої деревами, кущами та іншою рослинністю.
За заявою громадської організації комісією Департаменту благоустрою 
та інфраструктури Дніпровської міської ради було проведено обстеження зелених насаджень на вказаній земельній ділянці, за результатами якого складено акт № 2 від 30 серпня 2019 року, згідно з яким на ділянці зафіксовано 320 дерев 6 порід різного віку (від 3 до 70 років) відновною вартістю 792 034,60 грн. Як вказано у акті, ці дерева не декоративні, 
а є самостійною порослю, тобто природним масивом зелених насаджень.
Таким чином, ця ділянка не є територією житлової або громадської забудови, а належить до територій водного та лісового господарства, 
є частиною зеленої зони міста, складає частину дикої природи навколо озера Московського.
Громадська організація зазначала, що чинне законодавство визначає 
землі в межах прибережних захисних смуг як об`єкт виключно державної або комунальної власності. Передача цих земель у приватну власність є незаконною. 
Земельна ділянка уздовж озера Московське у м. Дніпрі шириною 
100 метрів від урізу води - це ділянка, на якій встановлюється прибережна захисна смуга, призначена для охорони водного об`єкта від забруднення і засмічення, збереження водності.
Територія в межах 100 м від урізу води озера є прибережною захисною смугою, яка належить до земель водного фонду, знаходиться у державній або комунальній власності та передаватися у приватну власність не може. Допускається надання лише у користування та лише для цілей водоохоронної діяльності, будівництва гідротехнічних і захисних споруд, оздоровчої, для оздоровчих, спортивних, рекреаційних цілей. 
Територія прибережної захисної смуги належить до земель водного фонду із особливим цільовим призначенням. Віднесення її до іншої категорії земель неприпустиме, оскільки суперечить прямим приписам закону.
Під час використання земельної ділянки за категорією «землі житлової та громадської забудови» (до яких належить у тому числі будівництво та обслуговування житлових будинків, надвірних будівель та споруд, ведення підсобного господарства) - забезпечити дотримання природоохоронних вимог прибережної захисної смуги неможливо.
Розробка проєктів землеустрою щодо надання земельних ділянок біля водойм у користування повинна здійснюватися лише після або одночасно з розробленням в установленому порядку проєкту землеустрою щодо встановлення водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, оскільки відповідно до вимог законодавства саме проєкт землеустрою щодо прибережних захисних смуг та водоохоронних зон: визначає прибережні захисні смуги з особливим посиленим природоохоронним режимом, які не можуть надаватися у власність; визначає режим використання та охорони територій у межах водоохоронної зони та прибережної захисної смуги, якого мають дотримуватись землевласники та землекористувачі; визначає місце розташування та розміри земельних ділянок, що перебувають у власності або в оренді.
До розробки та затвердження в установленому законом порядку 
проєкту землеустрою щодо визначення прибережних захисних смуг 
та водоохоронних зон неможлива розробка та затвердження проєктів землеустрою щодо надання у власність або у користування земельних ділянок на територіях біля водойм. Відсутність забудови на території прибережної захисної смуги водного об`єкта в межах населеного пункту вказує на неналежність цієї території до земель житлової та громадської забудови.
Також, згідно з розміщеним на веб-сайті Дніпровської міської ради 
планом зонування території м. Дніпра (що відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» належить до містобудівної документації населеного пункту) територія навколо озера Московського, 
де знаходиться спірна земельна ділянка, визначена зеленим кольором із умовним позначенням Р-3 - «Рекреаційні зони озеленених територій загального користування». Відтак, ця територія не належить до територій житлової та громадської забудови, а відповідно до містобудівної документації має призначення рекреаційна озеленена територія загального користування.
Надання в межах цієї території земельної ділянки у приватну власність для індивідуального садибного будівництва із віднесенням до категорії земель житлової та громадської забудови - суперечить містобудівній документації міста Дніпра.
У мережі Інтернет у відкритому доступі знаходяться супутникові знімки території навколо озера Московського у місті Дніпрі (додано до позовної заяви роздрукування цих знімків з додатку «Google Maps»), на яких добре видно що територія, на якій ОСОБА_1 була надана земельна ділянка, повністю вкрита зеленими насадженнями та вільна від будь-якої забудови. Ця територія є частиною зеленої зони навколо озера Московського та необхідна для його нормальної життєдіяльності.
Позивач вважав, що Дніпровська міська рада не мала права передавати 
у приватну власність фізичній особі земельну ділянку, що знаходиться 
в межах прибережної захисної смуги озера Московського у м. Дніпрі 
на території рекреаційної озелененої зони загального користування, та визначати їй цільове призначення «землі житлової та громадської забудови», оскільки це призначення прямо суперечить однозначно встановленому законом цільовому призначенню земельних ділянок прибережних захисних смуг - «землі водного фонду», а також призначенню території згідно з містобудівною документацією.
Рішення Дніпровської міської ради про передачу у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку земельної ділянки, розташованої в межах прибережної захисної смуги та водоохоронної зони озера Московського у м. Дніпрі, що було прийняте без складання проєкту землеустрою про встановлення прибережної захисної смуги, суперечить завданням органів місцевого самоврядування, прийняте не в інтересах територіальної громади, тому що порушує природоохоронні заходи стосовно зазначеного водного об`єкта, створює загрозу забруднення та засмічення його вод, чим погіршує стан довкілля у м. Дніпрі.
ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної 
ліги» є природоохоронною організацією, яка відповідно до положень Орхуської конвенції, ратифікованої Законом України від 06 липня 1999 року № 832-XIV (далі - Орхуська конвенція), та законів України: «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про громадські об`єднання», 
а також відповідно до свого Положення має право на представництво 
у суді екологічних інтересів суспільства та окремих його членів з метою захисту порушених екологічних прав людини та громадянина або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства.
Посилаючись на викладене, ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» просила суд визнати протиправним та недійсним рішення Дніпровської міської ради від 25 вересня 2019 року 
№ 179/48 про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачу земельної ділянки, площею 0,0951 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0160, у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код виду цільового призначення землі (КВЦПЗ) 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового 
будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та про віднесення земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:514:0160, за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови».
Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська 
від 26 липня 2021 року позов ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» задоволено. 
Визнано незаконним та скасовано рішення Дніпровської міської ради 
від 25 вересня 2019 року № 179/48 «Про затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і передачу земельної ділянки, площею 0,0951 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0160, 
у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі 
АДРЕСА_1 за рахунок земель, не переданих у власність або користування, код виду цільового призначення землі (КВЦПЗ) 02.01 (для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та про віднесення земельної ділянки, кадастровий номер 1210100000:01:514:0160, за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови».
Додатковим рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду 
м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року стягнуто з Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 700,66 грн з кожного з відповідачів окремо.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що при наданні земельної ділянки за відсутності проєкту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити з нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених статтею 60 ЗК України, 
статтею 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, 
що визначаються відповідно до Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 
1996 року № 486 (далі - Порядок визначення). Надання у приватну власність земельних ділянок, які знаходяться у прибережній захисній смузі, без урахування обмежень, зазначених у статті 59 ЗК України, суперечить нормам статей 83, 84 цього Кодексу. Тому передання спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1 було здійснено з порушенням норм 
ЗК України, ВК України, Закону України «Про місцеве самоврядування», оскільки вказана земельна ділянка має у своєму складі землі водного фонду - прибережну захисну смугу, а тому оспорюване рішення міської ради є незаконним та підлягає скасуванню. 
Крім того, ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги», яка є природоохоронною організацією, має право на представництво у суді екологічних інтересів суспільства та окремих його членів з метою захисту порушених екологічних прав людини та громадянина або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства відповідно до положень Орхуської конвенції, ратифікованої Законом України від 06 липня 199 року № 832-XIV, та законів України: «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про громадські об`єднання», 
а також відповідно до свого Положення.
Суд першої інстанції послався на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду.
Ухвалюючи з власної ініціативи додаткове рішення про розподіл судових витрат, районний суд виходив із того, що зазначене питання при ухваленні рішення від 26 липня 2021 року не було вирішене, а тому на підставі положень статті 141 ЦПК України стягнув судові витрати з відповідачів на користь позивача. 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2022 року апеляційні скарги Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 та 
ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 
2021 року та додаткове рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року залишено без змін. 
Погоджуючись із висновками районного суду, апеляційний суд також вказав, що спірна земельна ділянка, що відведена у приватну власність ОСОБА_1 на підставі оспорюваного рішення міської ради має 
у своєму складі землі водного фонду - прибережну захисну смугу озера Московського у м. Дніпрі, яка безпосередньо встановлена положеннями статті 88 ВК України та складає 100 м від урізу води. Надання в межах цієї смуги земельних ділянок у приватну власність, а також для житлової забудови та ведення підсобного господарства суперечить вимогам 
статей 85, 88 ВК України та статті 60 ЗК України. Відтак, рішення Дніпровської міської ради від 25 вересня 2019 року № 179/48 про передачу ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки, площею 0,0951 га, кадастровий номер 1210100000:01:514:0160, є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки суперечить вищевказаним положенням закону. 
Зазначеного відповідачами не спростовано, а надані під час апеляційного перегляду справи докази, а саме рішення Дніпровської міської ради 
від 22 грудня 2021 року № 260/14 «Про погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій 
земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі АДРЕСА_1», апеляційний суд не прийняв 
до уваги, оскільки прийняття Дніпровською міською радою рішення 
від 22 грудня 2021 року № 260/14 не має значення для оцінки законності оспорюваного рішення міської ради від 25 вересня 2019 року № 179/48, так як на момент його прийняття рішення від 22 грудня 2021 року № 260/14 не ще не було прийняте, його зміст і зміст затвердженого ним проєкту землеустрою не брався і не міг братися до уваги під час прийняття рішення від 25 вересня 2019 року № 179/48.
Крім того, ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» має право на звернення до суду із цим позовом згідно 
з положеннями Орхуської конвенції, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Закону України «Про громадські об`єднання», а також свого Положення. 
Апеляційний суд послався правові висновки Великої Палати Верховного Суду.
Короткий зміст вимог касаційних скарг 
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» відмовити. 
У касаційній скарзі  ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
У касаційній скарзі Дніпровська міська рада, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» відмовити. 
Надходження касаційних скарг до суду касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 липня 2022 року за касаційною скаргою  ОСОБА_1 відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі 
та витребувано її матеріали зАмур-Нижньодніпровського районного суду 
м. Дніпропетровська. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень відмовлено. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2022 року за касаційною скаргою ОСОБА_2 відкрито касаційне провадження у справі. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2022 року за касаційною скаргою Дніпровської міської ради відкрито касаційне провадження у справі.
У липні 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року справу за позовом ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та недійсним рішення міської ради призначено до судового розгляду. 
Аргументи учасників справи
Доводи осіб, які подали касаційні скарги 
Касаційна скарга ОСОБА_1  мотивована тим, що суди попередніх інстанцій ухвалили судові рішення на підставі поданих позивачем неналежних та недопустимих доказів, при цьому не досліджували подані ним разом із апеляційною скаргою належні докази. Крім того, суди 
не дослідили усіх обставин справи, не врахували, що водний об`єкт - 
озеро Московське не є озером, а за характеристиками співвідноситься 
з малими річками, що підтверджується листом уповноваженого органу - Регіонального офісу водних ресурсів у Дніпропетровській області 
від 19 серпня 2021 року № 1534/03-21, для яких прибережна захисна смуга встановлюється на відстані 25 м, а не 100 м. Та обставина, що надана йому земельна ділянка розташована на відстані 41,12 м від урізу води позивачем належними та допустимими доказами не доведена, проте навіть якщо допустити, що така відстань дійсно існує, то суди б мали застосувати положення статті 88 ВК України, згідно з якими прибережна захисна смуга для малих річок становить 25 м, так як озеро Московське є штучну створеною водоймою та співвідноситься з малими річками. 
Крім того, позивачем не доведено, яким чином порушуються його права, 
чи інтереси оспореним рішенням міської ради від 25 вересня 2019 року 
№ 179/48. Право позивача на охорону навколишнього природного середовища повинно бути адекватним і не може порушувати право інших осіб на мирне володіння майном. При цьому позивачем обрано неефективний спосіб захисту, так як визнання незаконним та скасування рішень органів місцевого самоврядування про передачу земельних ділянок у власність не виконує функції захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін таких правовідносин. 
Касаційна скарга ОСОБА_2  мотивована тим, що апеляційний суд розглянув справу, у тому числі за його апеляційною скаргою, без належного повідомлення його про дату, час і місце розгляду справи, що є обов`язковою та безумовною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. У зв`язку з цим твердження суду про те, що учасниками справи визнано, 
що спірна земельна ділянка розташована на відстані 41,12 м від урізу 
води озера Московського, тому ця обставина не підлягає доказуванню, 
є помилковим, оскільки він був відсутній під час апеляційного розгляду справи, а тому не міг визнавати цю обставину. 
Касаційна скарга Дніпровської міської ради мотивована тим, що позивачем обраний неефективний спосіб захисту прав, так як оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані та вичерпали свою дію, не призведе до відновлення порушених прав, якщо такі були. Крім того, позивач не мав права звертатися до суду із цим позовом, оскільки право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. 
Оспорене рішення міської ради від 25 вересня 2019 року № 179/48було прийняте на підставі проєкту землеустрою, який повністю відповідав вимогам чинного законодавства та містить всі необхідні висновки (погодження) компетентних органів. Відсутність проєкту прибережної захисної смуги за умов дотримання встановленої відстані меж загально визначених законодавством щодо водного об`єкту при наданні земельної ділянки не може свідчити про незаконність оспорюваного рішення. Віднесення спірної земельної ділянки до земель житлової забудови відповідало генеральному плану розвитку м. Дніпра, з дотриманням вимог статті 88 ВК України. Суд не звернув уваги на рішення Дніпровської міської ради від 22 грудня 2021 року № 260/14 «Про погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій 
земель водного фонду та водоохоронної зони розширеного плеса ДПК «Московський» у районі АДРЕСА_1», з якого вбачається, що спірний водний об`єкт є дренажно-повадковим каналом «Московський», а не озером, як помилково вказує позивач і з чим погодилися суди, а спірна земельна ділянка знаходиться поза межами прибережної захисної смуги. 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційні скарги
У липні 2022 року до Верховного Суду надійшов відзив Дніпровської міської ради на касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в якому зазначено, що міська рада підтримує доводи цих касаційних скарг, які є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а оскаржувані судові рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги».
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» є громадською організацією, створеною на підставі спільності інтересів громадян України з метою радикального поліпшення екологічної ситуації 
у Дніпропетровському регіоні, забезпечення екологічних прав громадян, захисту законних екологічних, соціальних та інших інтересів її членів (код ЄДРПОУ 25542297 від 04 вересня 1998 року) (т. 1, а. с. 8-10,21, 22).
25 вересня 2019 року Дніпровською міською радою прийнято рішення 
№ 179/48 про передачу ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, кадастровий номер 1210100000:01:514:0160, площею 0,0951 га, у районі 
АДРЕСА_1 (Амур-Нижньодніпровський район м. Дніпра) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (КВЦПЗ 02.01). Цим рішенням затверджено проєкт землеустрою щодо надання земельної ділянки, а також віднесено земельну ділянку за основним цільовим призначенням до категорії «Землі житлової та громадської забудови» (т. 1, а. с. 11-12,13).
22 жовтня 2019 року ОСОБА_1 відчужив вказану земельну ділянку ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу (т. 1, а. с. 14).
Згідно з даними Публічної кадастрової карти України ця земельна ділянка розташована на відстані 41,12 м від урізу води озера Московського в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра.
Наявність зелених насаджень у зеленій зоні між озером Московським 
та АДРЕСА_1 напроти буд. № 18-20 (Амур-Нижньодніпровський район) підтверджується актом № 2 від 30 серпня 2019 року 
комісії Департаменту благоустрою та інфраструктури міської ради 
(т. 1, а. с. 15-17, 36): наявні акації, маслинки, шовковиця, абрикос, тополя, клен тощо.
Згідно з листа Науково-дослідного інституту біології Дніпровського Національного Університету імені Олеся Гончара озеро Московське на території Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпра є природною водоймою і його прибережна зона є найбільш цінною за біорізноманіттям ділянкою заказника «Лівобережний». Список судинних рослин та акваторії заказнику налічує 316 видів. Серед них один вид з Червоної книги України, один вид з Європейського Червоного списку, чотири види, які занесені до Червоного списку Дніпропетровської області, сучасна фауна земноводних налічує 5 видів, всі вони мають різний охоронний статус. Прибережна захисна смуга озера є цінною природною територією м. Дніпра, важливою ділянкою відпочинку мешканців міста і не повинна підлягати будь-якої забудови (т. 1, а. с. 29-30).
Озеро існувало, як гідрологічний об`єкт на середину ХІХ століття 
(т. 1, а. с. 32), озеро має площу водного дзеркала 12 га, довжина 900 м, середня ширина 130 м, глибина понад 5 м, що підтверджується 
листом Державного регіонального проектно-вишукувального інституту «Дніпродіпроводгосп» від 04 вересня 2019 року № 190 (т. 1, а. с. 31).
26 березня 2018 року за вих. № 656/1118 Дніпропетровським обласним управління водних ресурсів Кальмусу В. В. надані рекомендації щодо поліпшення водного об`єкту і прилеглих територій та повідомлено про відсутність заперечень щодо відведення означеної у листі земельної ділянки за умови виконання вимог, зазначених у даному листі. Відповідно до вказаного листа, запитувана земельна ділянка знаходиться за межами прибережної захисної смуги озера Московське (т. 1, а. с. 64).
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 розроблений проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва 
та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_1 (т. 1, а. с. 107-149).
2.     Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження 
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Касаційні скарги ОСОБА_1 та Дніпровської міської ради підлягають задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_2 - частковому задоволенню.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають. 
Щодо права громадської організації на пред`явлення позову
Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. Екологічні інтереси населення можуть підлягати судовому захисту на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також положенням 
статті 66 Основного Закону, відповідно до якої ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.
Міжнародним документом, який закріпив зобов`язання держав у сфері доступу до правосуддя в екологічних справах, стала Орхуська конвенція.
Орхуську конвенцію ратифіковано Законом України № 832-ХІУ від 06 липня 1999 року, тому її положення відповідно до статті 9 Конституції України 
є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.
Для забезпечення належної реалізації, зокрема, екологічних прав Орхуська конвенція передбачає у статті 9 право і гарантії доступу до судового 
й адміністративного оскарження рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені 
з порушенням права на доступ до інформації чи права на участь у процесі прийняття рішень з питань, що стосуються довкілля.
Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.
При цьому відповідно до Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства 
у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості при прийнятті рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні (згідно з Керівництвом із провадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік), далі - Керівництво). Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.
Відповідно до положень Орхуської конвенції забезпечення дотримання екологічного законодавства - обов`язок не лише природоохоронних органів, але й громадськості, яка також покликана відгравати цілком визначну роль. Згідно з Орхуською конвенцією сторони повинні гарантувати, щоб представники громадськості могли безпосередньо забезпечити дотримання закону в разі дій або бездіяльності як з боку приватних осіб, так і з боку державних органів. Крім того, представника громадськості можуть оскаржувати дії або бездіяльність державних органів, які порушують національне природоохоронне законодавство. 
У статті 1 Закону України «Про громадські об`єднання» визначено, що громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.
Статтею 10 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» екологічні права громадян забезпечуються, у тому числі участю громадських організацій та громадян у діяльності щодо охорони навколишнього природного середовища.
Відповідно до Положення ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» громадська організація є громадською організацією, створеною на підставі спільності інтересів громадян України з метою радикального поліпшення екологічної ситуації у Дніпропетровському регіоні, забезпечення екологічних прав громадян, захисту законних екологічних, соціальних та інших інтересів її членів.
Головною метою діяльності ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» є: радикальне поліпшення екологічної ситуації м. Дніпро і Дніпропетровської області, формування нового природоохоронного світогляду, забезпечення екологічних прав громадян; формування у м. Дніпро і Дніпропетровській області засад збалансованого (сталого) розвитку; побудова громадянського суспільства в м. Дніпро 
і Дніпропетровській області, що ґрунтується на загальнолюдських цінностях та принципах екологічної етики; захист законних екологічних, соціальних, економічних та спільних інтересів членів ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» (пункт 2.1. Положення).
Діяльність ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» здійснюється на території, зокрема, м. Дніпра та Дніпропетровської області (пункт 1.2 Положення).
Головними завданнями ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» є: здійснення діяльності, яка сприятиме посиленню інтеграції екологічної складової в усі сектори суспільного життя та економіки; розширення участі громадськості у формуванні та реалізації національної екологічної політики, внесення пропозицій до органів влади 
і управління з питань удосконалення природоохоронного законодавства; виплив на формування місцевих планів, бюджетів. програм розвитку, які мають вирішальне значення для стабілізації, поліпшення екологічної ситуації, забезпечують захист і відтворення довкілля, біологічного різноманіття та здоров`я громадян в м. Дніпро і Дніпропетровській області; організація громадського контролю за виконанням природоохоронного законодавства; організація громадського екологічного моніторингу за станом довкілля; організація й проведення заходів, спрямованих на припинення діяльності, яка загрожує екологічній безпеці, біологічному різноманіттю, громадян в м. Дніпро і Дніпропетровській області (пункт 2.2. Положення).
Зазначене, а саме право громадської організації на пред`явлення позову з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства, узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 грудня 2018 року у справі № 910/8122/17, провадження № 12-186гс18.
З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» є природоохоронною організацією, яка відповідно до положень Орхуської конвенції та законів України: «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про громадські об`єднання», а також відповідно до свого Положення має право на представництво у суді екологічних інтересів суспільства та окремих його членів з метою захисту порушених екологічних прав людини та громадянина або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства.
Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги Дніпровської міської ради у відповідній частині.
Щодо вирішення спору по суті 
Згідно з частиною четвертою та п`ятою статті 16 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» громадські організації можуть брати участь в управлінні галуззю охорони навколишнього природного середовища, якщо така діяльність передбачена їх статутами, зареєстрованими відповідно до законодавства України. Метою управління в галузі охорони навколишнього природного середовища є реалізація законодавства, контроль за додержанням вимог екологічної безпеки, забезпечення проведення ефективних і комплексних заходів щодо охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання природних ресурсів, досягнення узгодженості дій державних і громадських органів у галузі охорони навколишнього природного середовища.
Положеннями статті 21 наведеного Закону унормовано, що громадські природоохоронні організації мають право, зокрема: подавати до суду позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, 
в тому числі здоров`ю громадян і майну громадських організацій; брати участь у заходах міжнародних неурядових організацій з питань охорони навколишнього природного середовища; брати участь у підготовці 
проектів нормативно-правових актів з екологічних питань; оскаржувати в установленому законом порядку рішення про відмову чи несвоєчасне надання за запитом екологічної інформації або неправомірне відхилення запиту та його неповне задоволення. Діяльність громадських організацій в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюється відповідно до законодавства України на основі їх статутів.
Свою діяльність громадські організації в галузі охорони навколишнього природного середовища здійснюється відповідно до законодавства України на основі своїх статутів.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у Рішенні Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 
у справі за конституційним зверненням асоціації «Дім авторів музики в Україні» щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у взаємозв`язку із положеннями пункту «г» частини першої статті 49 Закону України «Про авторське право і суміжні права» зазначено, що громадська організація може захищати 
в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права 
та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено 
у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб. Закон України «Про громадські об`єднання» не передбачає право громадських об`єднань на звернення до суду за захистом інтересів інших осіб.
Повноваження на захист прав, свобод та інтересів інших осіб, а тим більше державних чи суспільних інтересів, встановлюються законами України.
Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницьким органом територіальної громади є відповідно сільські, селищні, міські ради, які здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Подібну правову позицію щодо наявності порушеного права чи охоронюваного законом інтересу наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: від 20 березня 2018 року 
у справі № 910/1016/17; від 17 квітня 2018 року у справі № 914/1521/17; 
від 24 квітня 2018 року у справі № 910/79/17; від 14 лютого 2019 року 
у справі № 911/792/18, від 01 жовтня 2020 року у справі № 904/4470/19.
Разом з тим, суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, так як визнання незаконним та скасування оспорюваного рішення органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність не виконує функцію захисту прав особи, оскільки не впливає на права та обов`язки сторін правовідносин. 
Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18, провадження № 12-148гс19, власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування не потрібно визнавати недійсними рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскаржувати весь ланцюг договорів та інших правочинів щодо спірного майна (пункт 34). Схожі за змістом правові висновки містяться 
й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року 
у справі № 359/3373/16, провадження № 14-2цс21 (пункти 148-150), які судам при новому розгляді справи слід врахувати. 
Проте вимоги про витребування спірної земельної ділянки на користь територіальної громади ні представником ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги», ні державою, в особі компетентних органів, у цій справі не заявлялося, а вимога про визнання рішення органу місцевого самоврядування недійсним (незаконним) та його скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення 
такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною територіальною громадою спірною земельною ділянкою, яка залишилася 
у власності і у користуванні відповідача. 
Підтвердженням цьому є й те, що всі судові рішення Великої Палати Верховного Суду, на які посилаються суди попередніх інстанцій, щодо земель водного фонду та прибережних захисних смуг стосувалися не лише визначення призначення цієї землі, а й з обов`язково заявленою вимогою про повернення (витребування) цієї земельної ділянки. 
По суті, це є запобіганням штучно створеної преюдиції чи ситуації, коли для вирішення одного спору потрібно ініціювати в суді інші спори. Рішення суду має остаточно вирішити спір у суді по суті і захистити порушене право. Якщо для реалізації рішення суду потрібно ще раз звертатися до суду й отримати ще одне судове рішення - це означає, що обраний спосіб судового захисту 
є неефективним. Має діяти правило: один спір - один процес (постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 жовтня 2020 року у справі 
№ 369/10789/14-ц, провадження № 14-703цс19).
З огляду на викладене, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2021 року, додаткове рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 
2022 року підлягають скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у позові з підстав, зазначених у цій постанові.
Відповідно до частин першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 
Зважаючи на те, що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом 
повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Щодо розподілу судових витрат
Статтею 416 ЦПК України передбачено, що постанова суду касаційної інстанції складається, в тому числі, із розподілу судових витрат.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Оскільки суд касаційної інстанцій дійшов висновку про скасування 
рішення суду першої та постанови суду апеляційної інстанцій і відмову 
у задоволенні позову, слід змінити розподіл судових витрат.
Судом установлено, що Дніпровська міська рада за подання апеляційної скарги (3 153 грн) та касаційної скарги (4 202 грн) сплатила судовий збір 
у розмірі 7 355 грн (3 153 грн + 4 202 грн).
ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги (3 153 грн) та касаційної скарги (4 202 грн) сплатив судовий збір у розмірі 7 355 грн (3 153 грн + 
4 202 грн).
ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги (3 153 грн) та касаційної скарги (4 202 грн) сплатив судовий збір у розмірі 7 355 грн (3 153 грн + 4 202 грн).
Отже, з ГО «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» підлягає стягненню на користь Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судовий збір по 7 355 грн кожному окремо за подання останніми апеляційних та касаційних скарг. 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд 
у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційні скарги ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради задовольнити.
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2021 року, додаткове рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2021 року та постанова Дніпровського апеляційного суду від 09 червня 2022 рокускасувати.
У задоволенні позову громадської організації «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» до Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання протиправним та недійсним рішення міської ради відмовити. 
Стягнути з громадської організації «Дніпропетровська обласна організація Всеукраїнської екологічної ліги» на користь Дніпровської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 по 7 355 грн (сім тисяч триста п`ятдесят п`ять гривень) кожному окремо за подання апеляційних та касаційних скарг.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту 
її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
Р. А. Лідовець
 
Ю. В. Черняк