ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року	Львів	Справа № 380/9604/21 пров. № А/857/3817/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.
за участі секретаря судового засідання:           Приступи Р.Л. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, 
на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року (суддя – Клименко О.М., час ухвалення – 14:59 год., місце ухвалення – м.Львів, дата складання повного тексту – 21.01.2022), 
в адміністративній справі №380/9604/21 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс», 
про накладення арешту на кошти,  

                                                               встановив:

У червні 2021 року позивач ГУ ДПС у Львівській області звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача КП «Сокальжитлокомунсервіс», в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив накласти арешт на кошти відповідача, що знаходяться у банках в сумі 5175379,72 грн.. 
Відповідач проти задоволення позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду  від 13.01.2022 у задоволенні позову відмовлено повністю. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що податковий борг по податках та платежах перед бюджетом станом на 26.03.2021 за відповідачем становить 5175379,72 грн., що є більшим від балансової вартості основних виробничих засобів. Окрім того, судом не враховано, що податковим керуючим описано майно на суму 278554,88 грн., яке відповідно до статей 88-89 ПК України може бути джерелом погашення податкового боргу з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Зазначає скаржник, що контролюючим органом вживались та вживаються заходи щодо погашення податкового боргу по КП «Сокальжитлокомунсервіс» відповідно ст.95 ПК України, які описані в позовній заяві із доданими доказами, що долучено до матеріалів справи. Однак, податковий борг КП «Сокальжитлокомунсервіс» не погашений. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення суду від 13.01.2022 та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. 
Відповідач подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що рішення по даній справі прийняте судом із законних підстав у відповідності до норм чинного законодавства України. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з урахуванням наступного. 

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Комунальне підприємство “Сокальжитлокомунсервіс” внесене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.03.2003 із присвоєнням ідентифікаційного коду ЄДРПОУ 31963156 (а.с. 5 т.1). 
Згідно з довідкою про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються Головним управлінням ДПС у Львівській області від 21.04.2021 №4888/5/13-01-13-01-12, КП “Сокальжитлокомунсервіс” станом на 26.03.2021 має заборгованість по податку на додану вартість в сумі 5175379,72 грн. (а.с. 4 т.1). 
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.01.2012 у справі №2а-9192/11/1370 задоволено позов Прокурора Сокальського району Львівської в інтересах ДПІ у Сокальському районі Львівської області до КП “Сокальжитлокомунсервіс” про стягнення податкового боргу в сумі 86410,00 грн. (а.с. 40 т.1). 
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 11.05.2012 у справі №2а-1759/12/1370 задоволено позов ДПІ у Сокальському районі Львівській області ДПС про стягнення з КП “Сокальжитлокомунсервіс” податкового боргу до бюджету в сумі 1232191,44 грн. (а.с. 37 т.1). 
Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.11.2012 у справі №2а-7406/12/1370 задоволено позов ДПІ у Сокальському районі Львівської області ДПС про стягнення з рахунків КП “Сокальжитлокомунсервіс” до Державного бюджету України заборгованості в сумі 3923082,94 грн. (а.с. 33 т.1). 
На адресу КП “Сокальжитлокомунсервіс” було надіслано податкову вимогу від 04.12.2018 №11130-53 на суму податкового боргу 25269,12 грн. (а.с. 8, 94 т.1). 
Заступником начальника ГУ ДФС у Львівській області було прийнято рішення від 18.01.2019 №5 про опис майна у податкову заставу (а.с. 13, 95 т.1). 
Також судом встановлено, що контролюючим органом описано майно КП “Сокальжитлокомунсервіс” та зареєстровано в Державному реєстрі обтяження рухомого майна та їх обтяжень: 
- від 23.09.2010 згідно акту опису №31 на суму 201477,15 грн., зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та їх обтяжень (витяг про реєстрацію №28613644 від 24.09.2010 до - 24.09.2015, зміна відомостей про обтяження №47861175 від 15.09.2015 - термін дії до 15.09.2020, перереєстрація №57864977 від 18.12.2018 – термін дії до 18.12.2023) (а.с. 14-19 т.1); 
-          від 18.02.2011 згідно акту опису майна №1 на суму 3960,00 грн., зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та їх обтяжень (витяг про реєстрацію №49980553 від 20.07.2016, термін дії до 20.07.2021, зміна відомостей про обтяження №73810086 від 19.07.2021 - термін дії до 19.07.2026) (а.с. 20-21 т.1); 
- від 22.02.2011 згідно акту опису майна №2  на суму 5792,75 грн., зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та їх обтяжень (витяг про реєстрацію №30971996 від 07.04.2011, зміна відомостей про обтяження №73809985 від 19.07.2021 - термін до 19.07.2026) (а.с. 22-24 т.1); 
-          від 22.07.2011 згідно акту опису майна №11 на суму 67324,98 грн., зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та їх обтяжень (витяг про реєстрацію №32373097 від 29.07.2011, зміна відомостей про обтяження №49979217 від 20.07.2016 - термін до 20.07.2021, зміна відомостей про обтяження №73810291 від 19.07.2021 - термін до 19.07.2026) (а.с. 25-27 т.1); 
- від 22.07.2011 згідно акту опису №12 на суму 8399,74 грн., зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна та їх обтяжень (витяг про реєстрацію №32373273 від 29.07.2011 – термін дії до 29.07.2016, зміна відомостей про обтяження №49979283 від 20.07.2016 – термін дії до 20.07.2021, зміна відомостей про обтяження №73810031 від 19.07.2021 – термін дії до 19.07.2026) (а.с. 28-30 т.1); 
- від 16.05.2018 згідно акту опису майна №8 на суму 49328,07 грн., зареєстровано в Державному речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (витяг про реєстрацію №55856382 від 30.05.2018 - термін дії до 30.05.2023) (а.с. 31-32 т.1). 
Крім цього, головним управлінням ДПС у Львівській області Західному ГРУ АТ КБ “Приватбанк” м.Львів виставлено інкасові доручення №120 від 19.02.2020, №524 від 17.09.2019, №525 від 17.09.2019 (а.с. 42-44 т.1). 
Позивач, вважаючи, що балансова вартість майна відповідача менша суми податкового  боргу, а вжитими контролюючим органом заходами не вдається погасити податковий борг КП «Сокальжитлокомунсервіс», звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом. 

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо накладення арешту на кошти відповідача, що знаходяться у банках в сумі 5175379,72 грн., виходячи з наступного. 
Статтею 67 Конституції України передбачено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Підпунктом 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Згідно з пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. 
Орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України (пп.14.1.137 п.14.1 ст.14 ПК України). 
Згідно п.94.1 ст.94 ПК України, адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом. 
Згідно з п.п.94.2 ст.94 ПК України, арешт майна може бути застосований контролюючими органами лише за наявності обставин, вичерпній перелік яких наведено у пп.94.2.1 - 94.2.9 п.94.2 ст.94 ПК України, зокрема якщо з`ясовується одна з таких обставин: платник податків порушує правила відчуження майна, що перебуває у податковій заставі; фізична особа, яка має податковий борг, виїжджає за кордон; платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу; відсутні дозволи (ліцензії) на здійснення господарської діяльності, а також у разі відсутності реєстраторів розрахункових операцій, зареєстрованих у встановленому законодавством порядку, крім випадків, визначених законодавством; відсутня реєстрація особи як платника податків у контролюючому органі, якщо така реєстрація є обов`язковою відповідно до цього Кодексу, або коли платник податків, що отримав податкове повідомлення або має податковий борг, вчиняє дії з переведення майна за межі України, його приховування або передачі іншим особам; платник податків відмовляється від проведення перевірки стану збереження майна, яке перебуває у податковій заставі; платник податків не допускає податкового керуючого до складення акта опису майна, яке передається в податкову заставу; платник податків (його посадові особи або особи, які здійснюють готівкові розрахунки та/або провадять діяльність, що підлягає ліцензуванню) відмовляється від проведення відповідно до вимог цього Кодексу інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів (зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки); нерезидент розпочинає та/або здійснює господарську діяльність через постійне представництво на території України без взяття на податковий облік, що підтверджується актом перевірки. 
Пунктом 94.4 статті 94 ПК України передбачено, що арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків. 
Відповідно до абз. другого пп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України, арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду. 
Водночас ПК України передбачені також інші, додаткові випадки накладення арешту на кошти платника податків, крім тих, що визначені ст.94 ПК України. 
Згідно із пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. 
Наведена правова норма встановлює як право контролюючого органу на звернення до суду з вимогою про накладення арешту на кошти платника податків, так і підстави для реалізації цього повноваження. Такими підставами є: 1) відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг; 2) недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу; 3) майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. 
В свою чергу, відсутність умов для застосування арешту коштів платника податків, передбачених п.94.2 ст.94 ПК України, за наявності умов, встановлених пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України, не може бути підставою для відмови у застосуванні арешту коштів на рахунках платника податків, оскільки норма пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України є імперативною і обов`язковою до виконання. 
Норми пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 та п.94.2 ст.94 ПК України не заперечують за змістом одна одну, оскільки регулюють різні правовідносини. Норми п.94.2 ПК України визначають загальні підстави для застосування арешту як майна, так і коштів платника податків. Натомість пп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України регулює інше коло суспільних відносин, а саме питання накладення арешту виключно на кошти платника податків та інші цінності, що знаходяться у банках, причому в специфічній ситуації - за відсутності достатнього для погашення податкового боргу майна. 
Отже, законодавством встановлено не тільки процесуальну можливість звернення до суду із законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але й за наявності підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог. Такими правовими підставами (умовами) є або наявність податкового боргу, якщо в такого платника податків відсутнє майно, та/або його балансова вартість нижча від суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. 
Разом з тим, сума коштів, на яку накладається арешт, не повинна перевищувати суму податкового боргу, право на стягнення якої наявне в органу державної податкової служби на момент прийняття судом рішення про застосування адміністративного арешту. Тобто, арешт може стосуватися лише тих коштів, які є необхідними для виконання певних зобов`язань платника податків. 
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах щодо подібних правовідносин, зокрема у постановах від 16.04.2020 у справі №804/7201/16, від 15.05.2020 у справі №813/890/18, від 24.04.2020 у справі №821/1158/15-а, від 12.11.2019 у справі №813/3944/17, від 14.02.2019 у справі №813/4345/16. 
Судом встановлено, що податковий орган звернувся до суду з позовом про накладення арешту на кошти у зв`язку з наявною заборгованістю КП “Сокальжитлокомунсервіс” станом на 26.03.2021 по податку на додану вартість в сумі 5175379,72 грн, що підтверджується довідкою про наявність заборгованості з податків і зборів, що контролюються Головним управлінням ДПС у Львівській області від 21.04.2021 №4888/5/13-01-13-01-12. 
В матеріалах справи наявні акти опису майна КП “Сокальжитлокомунсервіс” від 23.09.2010 №31 на суму 201477,15 грн, від 18.02.2011 №1 на суму 3960,00 грн, від 22.02.2011 №2 на суму 5792,75 грн, від 22.07.2011 №11 на суму 67324,98 грн, від 22.07.2011 №12 на суму 8399,74 грн, від 16.05.2018 №8 на суму 49328,07 грн.. 
Згідно п.89.3 ст.89 ПК України, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. 
Тобто, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, що передує акту опису майна, який лише фіксує певний перелік майна. 
У той же час рішення заступника начальника ГУ ДФС у Львівській області від 18.01.2019 №5 про опис майна у податкову заставу прийнято значно пізніше, аніж наведені вище акти опису майна, якими описано майно КП “Сокальжитлокомунсервіс”. Будь-які інші рішення контролюючого органу (позивача) про опис майна КП “Сокальжитлокомунсервіс” у податкову заставу в матеріалах справи відсутні. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні запити контролюючого органу до сервісних центрів МВС щодо наявності транспортних засобів, сільськогосподарської техніки, до органів Геокадастру щодо наявності земельних ділянок, тощо. Позивач не надав суду інформації щодо наявності або відсутності іншого рухомого майна, що не підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відсутні докази щодо наявності у КП “Сокальжитлокомунсервіс” майна, балансова вартість якого менше суми податкового боргу чи доказів відсутності у КП “Сокальжитлокомунсервіс” майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу. 
Вказані обставини підтверджують не вжиття податковим органом всіх заходів, спрямованих на виявлення майна/майнових прав, що належать КП “Сокальжитлокомунсервіс”, адже позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів щодо відсутності/недостатності у відповідача майна для погашення податкового боргу. 
Якщо на день звернення до суду контролюючий орган не надав доказів здійснення пошуку всього майна, що належить платнику податків і балансова вартість якого є меншою, ніж сума податкового боргу, то вимоги з накладення арешту на кошти та інші цінності на розрахункових рахунках платника податків є передчасними та необґрунтованими, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постановах від 28.07.2021 у справі №825/2351/18. 
Колегія суддів також враховує, що згідно наявної у матеріалах справи довідки КП “Сокальжитлокомунсервіс” від 28.10.2021 №912 балансова вартість основних виробничих засобів станом на 01.04.2021 становила: 4936466,00 млн. грн, а на 20.10.2021 балансова вартість основних засобів становила 10512695,24 млн. грн. (а.с. 243 т.1). 
У відповідності до господарської діяльності підприємства балансова вартість основних виробничих засобів станом на 01.01.2022 становить 12,2 млн. грн, а на 01.07.2022 – 12,8 млн. грн, що підтверджується  доданою до доповнень до відзиву на апеляційну скаргу довідкою КП “Сокальжитлокомунсервіс” від 07.09.2022 №598. 
Таким чином, встановлені у справі обставини підтверджують, що балансова вартість майна КП «Сокальжитлокомунсервіс» є значно більшою ніж сума податкового боргу, що у свою чергу підтверджує необґрунтованість вимог позивача щодо необхідності накладення арешту на кошти відповідача, що знаходяться у банках в сумі 5175379,72 грн.. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що як видно із матеріалів справи відповідачем КП «Сокальжитлокомунсервіс» не визнається сума податкового боргу в розмірі 5175379,72 грн. станом на 26.03.2021 року, оскільки, згідно доводів відповідача, у підприємства відсутній податковий борг по податкових деклараціях за 2019 рік на суму 883594,68 грн., по податкових деклараціях за 2020 рік на суму 2257968 грн. та по розрахунках за період по 24.02.2021 року на суму 1119122,41 грн.. Такі суми податкового боргу перебувають в процесі оспорення, в тому числі у судових провадженнях. 
Згідно статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Досліджуючи наведені вище фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з правовою позицією суду першої інстанції, що податковий орган у спірних правовідносинах не забезпечив належного дотримання визначеного законом порядку реалізації владної управлінської функції з примусового (адміністративного) виконання податкового обов`язку щодо платника податків та не подав суду доказів про обставини, котрі визначені законодавцем як підстави для накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків на рахунках у банку. 
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову у вказаній справі про накладення арешту на кошти КП «Сокальжитлокомунсервіс», що знаходяться у банках в сумі 5175379,72 грн.. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростували, в тому числі щодо передчасності позовних вимог та невжиття належних заходів для підтвердження обставин щодо обґрунтованості накладення арешту на кошти платника податків на рахунках у банку. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

                                                          постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області – залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2022 року в адміністративній справі №380/9604/21 за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до Комунального підприємства «Сокальжитлокомунсервіс» про накладення арешту на кошти – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Повний текст постанови суду складено 21.09.2022 року