ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 638/2874/22                                                    Головуючий 1 інстанції: Цвіра Д.М.
Провадження №: 33/818/1357/22                                  Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2022 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Ковері Р.М., з участю особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника – Ротко Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валках справу за апеляційною скаргою правопорушника ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 10 2022 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстроване місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , – 
- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп.
Судом першої інстанції встановлено, що 19.05.2022 року о 15 год. 50 хв., в м. Харків, по пр-ту Науки, буд. 66, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo T13110, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.
Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2022 року скасувати та закрити провадження по справі, посилаючись на її необґрунтованість у зв`язку з порушенням норм процесуального права та позбавлення його права на захист. 
В обґрунтування своїх вимог посилався на розгляд справи за його відсутністю, що позбавило його надати пояснення та довести свою невинуватість, у зв`язку з чим вважає це порушенням його права на захист.
Вважає, що суд визнав його винуватим лише на підставі протоколу, фрагменту відеозапису та пояснень свідків, показання яких є ідентичними, написаними не власноручно.
На думку апелянта, протокол не містить в собі точних та однозначних відомостей щодо того, від якого саме порядку огляду на стан сп`яніння він відмовився, а відеозапис є неналежним доказом, оскільки складається з фрагментів, а тому позбавляє можливості перевірити факт вчинення ним правопорушення. 
Крім того, ОСОБА_1   вважає, що письмові пояснення свідків не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони повинні надати свої пояснення в суді, у зв`язку з чим він і заявляв клопотання про допит свідків, які мали підтвердити, що в нього були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння. Внаслідок цього, вважає розгляд суду його справи поверхнім. 
Апелянт просив звернути увагу на те, що керування автомобілем є його єдиним джерелом доходу. Крім цього, у нього на утриманні батьки похилого віку. 19 травня 2022 року його друг попросив його терміново відвезти його транспортний засіб, саме той, яким він керував 19 травня 2022 року, оскільки хвилювався за свою власність. А тому, він хотів, що власники автомобілю надали свої пояснення в суді. 
Вважає себе невинним, оскільки його вина недоведена, так як вважає, що лише відмова від проходження огляду, наряду з іншими доказами, не може мати такі наслідки, як втрата роботи, заробітку, джерела існування, сплати великого штрафу та позбавлення керування транспортним засобом, особливо в такі важкі для країни часи.
Просив врахувати, що він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, а також просить врахувати пом`якшувальні обставини, надати справедливу неупереджену оцінку доказами по справі та встановити, що він діяв в стані крайньої необхідності.
                Позиції учасників апеляційного провадження.
ОСОБА_1 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та просили їх задовольнити і скасувати постанову суду, закривши провадження по справі відносно ОСОБА_1 .
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доводи особи, що притягається до адміністративної відповідальності та її захисника, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо його винуватості у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.        
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у його відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України.
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, які містяться в матеріалах справи, зокрема, на відомості, які містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №300065 від 19.05.2022 року (а.с.1) та відомості, які містяться на відеозаписі, на якому зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місті зупинки та в закладі охорони здоров`я, в присутності двох свідків. Крім того, судом враховані пояснення свідків (5).
Судом було встановлено під час розгляду справи, зокрема з відеозапису, долученого до матеріалів провадження, що водій ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу газоаналізатора (DRAGER) Alcotest відмовився. Також ОСОБА_1 відмовився на пропозицію працівника поліції пройти огляд в закладі охорони здоров`я. При цьому, як зазначив суд, ОСОБА_1 не висловлював жодних прохань до поліцейських щодо надання йому можливості скористатись правовою допомогою чи щодо додаткового роз`яснення йому прав та обов`язків, вів себе спокійно, не хвилювався, відповіді на запинання давав добровільно, ніхто його не примушував до цього, що спростовує твердження ОСОБА_1 про те, що він не розумів можливих наслідків своєї відмови від проходження огляду, а просто погодився підписати протокол.
Враховуючи зазначену відмову ОСОБА_1 проходити огляд на стан сп`яніння у будь-який спосіб, що було зафіксовано на відеозапис, у поліцейського не було обов`язку направляти водія до медичного закладу, що спростовує твердження ОСОБА_1 щодо того, що йому не було видано направлення на проходження огляду в закладі охорони здоров`я..
Крім того, судом були викликані свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про допит яких заявляв ОСОБА_1 . Однак вони  в судове засідання не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи містяться рекомендовані повідомлення оператора поштового зв`язку «Укрпошта» про вручення свідку ОСОБА_3 поштового відправлення суду, з проставленням дати та особистого підпису останнього про отримання судової повістки про виклик в судове засідання, та міститься судова кореспонденція на ім`я свідка ОСОБА_2 , яка була повернута оператором поштового зв`язку «Укрпошта» до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Суд зазначив, що ОСОБА_1 в клопотанні про закриття провадження по справі не зазначено взагалі, які саме обставини зможуть підтвердити або спростувати вищезазначені свідки, оскільки пояснення цих свідків вже знаходяться в матеріалах справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що 19.05.2022 року о 15 год. 50 хв., в м. Харків, по пр-ту Науки, буд. 66, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo T13110, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вказані обставини, крім зазначеного вище, підтверджуються також актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використання технічних засобів (а.с.4), з якого вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора DRAGER ALCOTEST не проводився, внаслідок відмови ОСОБА_1 від огляду, що також зафіксовано в рапорті патрульного поліції Б.Логвіна на ім`я начальника управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції А.Стрижак від 19 05 2022 (а.с.2), з якого також вбачається, що 19.05.2022 року у складі екіпажу К615 (Логвін, Шевяков, Кібець) та сумісно с дільничним офіцером поліції Андрієнко М.О. та ОСОБА_4 було виявлено транспортний засіб Daewoo T13110, д.н.з. НОМЕР_1 , в якому було виявлено водія ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. На водія ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №300065 від 19.05.2022 року за порушення п.2.5 ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. Крім того зазначено про місце розгляду справи щодо ОСОБА_1 в Дзержинському районному суді м. Харкова, а також те, що авто було залишено на місці зупинки без порушень ПДР. 
Дослідивши відеозаписи з нагрудних камер працівників поліції, записаніна службову бодікамеру вбачається, що водій ОСОБА_1 дійсно відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою Драгера та в закладі охорони здоров`я. При цьому, він вільно спілкується і ніяких претензій працівникам поліції не пред`являє. Крім того, на відеозаписі видно, що водій був відсторонений від керування транспортного засобу.
Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол не містить в собі точних та однозначних відомостей щодо того, від якого саме порядку огляду на стан сп`яніння він відмовився, також є необґрунтованими. 
Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КупАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.
Враховуючи, що факт керування транспортним засобом доведений, ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, ОСОБА_1 не звертався. 
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, який визначений статтею 266 КУпАП, відповідно до якої, огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків, а у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 19 05 2022 ОСОБА_1 керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції, у нього було виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. На запропонування пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest » на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», останній відмовився, а тому дії працівників поліції щодо виявлення підстав для складення протоколу відповідають вимогам ст.266 КУпАП, що вбачається з положень з вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
При цьому слід зазначити, що сумніви ОСОБА_1 в достовірності показань свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 внаслідок зазначення їх показань не власноруч, а також їх ідентичності, є необґрунтованими і не свідчать про порушення Інструкції, оскільки під час складання протоколу проводилась безперервна відеофіксація на службову бодікамеру, що не є порушеннями порядку складання протоколу.
Поряд з цим, відповідно до письмових пояснень свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_2 від 19 05 2022 (а.с.5) вбачається, що в їх присутності водій ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку.
Суд першої інстанції викликав зазначених в протоколі свідків шляхом направлення їм судових повісток поштовим зв`язком з і зворотнім повідомленням, проте, відповідно до поштового повідомлення вони не з`явилися до поштового відділення та не отримали судову повістку, які були повернуті до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Тобто, суд зробив всі можливі процесуальні дії для виклику цих свідків в судове засідання, але примусово доставити їх в судове засідання суд не має процесуальної можливості.
При цьому слід зауважити, що ОСОБА_1 не заперечує, що саме ці свідки були присутні при його відмові від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_2 були присутні на місці події, то їх письмові пояснення є об`єктивними та заслуговують на увагу.

Посилання на розгляд справи за відсутності ОСОБА_1  також не є підставою для скасування постанови, оскільки відсутність особи, яка притягаються до адміністративної відповідальності не перешкоджає розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Крім того, слід зазначити, що судом ОСОБА_1 неодноразово викликався. В судові засідання по справі, призначені на 01.07.2022 року, 17.08.2022 року ОСОБА_6 , не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надавав заяви про відкладення розгляду справи. У судове засідання, призначене на 19.10.2022 року він також не з`явився, не повідомивши про причини неявки, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. 

При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП. 
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
За невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України, передбачена відповідальність ст.130 КУпАП. 
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.        
Статтею 266 КУпАП визначений порядок проведення огляду на стан сп`яніння.
Огляд водія на стан алкогольного сп`яніння проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п.6 Розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандарт, лікарем закладу охорони здоров`я. Відповідно до п.7 цієї Інструкції, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст. 266 КУпАП.
Відповідно до п.3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є:
- запах алкоголю з порожнини рота;
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці.
       Інспектором поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови, виражене тремтіння рук, різка зміна забарвлення шкірного покрову обличчя. Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував водію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
       З огляду на викладене, апеляційний суд об`єктивно не вбачає порушень вимог Інструкції з боку інспектора поліції щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №300065 від 19.05.2022 року стосовно ОСОБА_1 складено поліцейським саме за відмову від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора «Drager Alcotest » на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «ОНД», що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 4 ст. 256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. 
ОСОБА_1 таким правом не скористався, протокол підписав, з позначкою «не згоден» пояснення не надав, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних, безпідставне вилучення водійського посвідчення не заявляв (а. с. 1). Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував. Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не звертався із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мав для цього достатньо часу, що свідчить про законність та правомірність дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 суд повно та всебічно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів наявних в матеріалах справи, досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст. ст. 251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду, та постановив рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП. 
Зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази апеляційний суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам ст. 251 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд не вбачає підстав для закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, вимоги ч. 2 ст. 251, ст. ст. 256, 265-2, 266, 268 КУпАП, Інструкції, поліцейськими дотримано.
Відповідно, у суду першої інстанції та апеляційного суду відсутні підстави для визнання необ`єктивними доказів, якими підтверджено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Законодавець надає водієві право у разі відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейськими пройти огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції в закладі охорони здоров`я (ч. 3 ст. 266 КУпАП, п. 7 розділу І Інструкції). 
ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився в присутності двох свідків, а заходи забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення в порядку передбаченому ст. 267 КУпАП не оскаржував.
У справі Проніна проти України, № 63566/00, від 18 липня 2006 року ЄСПЛ вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 . апеляційним судом не встановлено неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
       Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не зазначено й під час апеляційного перегляду справи не встановлені. 
З врахуванням викладеного, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і, враховуючи характер вчиненого правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки - дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік застосоване до ОСОБА_1 є достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових правопорушень і таким що відповідає характеру вчиненого правопорушення, меті адміністративного стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
П О С Т А Н О В И В:
Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2022 року по справі щодо   ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін.
Апеляційну скаргу правопорушника – залишити без задоволення.
Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду                                                            О.М. Курило