ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25 жовтня 2022 року           справа №360/6320/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., 
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року  у справі  № 360/6320/21 (головуючий І інстанції І.В. Тихонов)  за позовом   ОСОБА_1   до   Адміністрації Державної прикордонної служби України про   визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                   УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови у підготовці та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а"  статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";
- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а"  статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь у антитерористичній операції, часу проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці; часу проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 перебував на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби, на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач протиправно відмовив йому у направленні документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у зв`язку із відсутністю календарної вислуги років.  Станом на дату виключення зі списків особового складу частини має вислугу років у календарному обчисленні 15 років 05 місяців 24 дні, у пільговому обчисленні 18 років 01 місяць 01 день, разом 33 роки 06 місяців 25 днів. 
Вважає, що прийняте відповідачем рішення про відмову у підготовці та направленні документів до відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, є протиправними діями з його боку, такими, що суперечать нормам чинного законодавства України та таким, що не узгоджується з висновками Верховного Суду викладених у Постановах від 03.03.2021, адміністративна справа № 805/3923/18-а, від 14.04.2021, адміністративна справа № 480/4241/18.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року позов задоволено. 
Визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови у підготовці та направленні необхідних документів до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а"  статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України підготувати та направити необхідні документи до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту "а"  статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", із зарахуванням до вислуги років для призначення такої пенсії часу проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь у антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 30 квітня 2018 року, часу проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів з 01 травня 2018 року по 28 серпня 2021 року, на пільгових умовах один місяць служби за три місяці, часу проходження служби, протягом якого ОСОБА_1 перебував на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби з 28 серпня 2007 року 07 квітня 2014 року, на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяці.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Пунктом «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб зазначених у частині третій статті 5 цього Закону», незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до витягу з Наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 27.08.2021 №642-ОС вислуга років ОСОБА_1 становила 33 роки 03 місяців 25 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 15 років 05 місяців 24 дні, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пунктом «а» ст. 12 Закону №2262.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі  КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 місце проживання: АДРЕСА_1 ) є учасником бойових дій, у період з 04 листопада 2003 року по 28 квітня 2005 року проходив військову службу у Збройних Силах України, у період з 28 серпня 2007 року по 28 серпня 2021 року проходив службу в Державній прикордонній службі України, що підтверджується посвідченням від 26 листопада 2015 року серії НОМЕР_3 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовим квитком серії НОМЕР_4 від 04 листопада 2002 року, послужним списком, витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 по особовому складу від 27 серпня 2021 року № 642-ос (арк. спр. 4, 5, 10, 11-13, 14, 15-22).
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 від 04 листопада 2003 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах України з 04 листопада 2003 року по 28 квітня 2005 року (арк. спр. 15-22).
Згідно з витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 27 серпня 2021 року № 642-ос зі штаб-сержанта ОСОБА_1 (П-018719), інспектором прикордонної служби 2 категорії – гранатометника групи інспекторів прикордонної служби відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби “ ІНФОРМАЦІЯ_4 ” (типВ), звільнено з військової служби, за підпунктом “а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої  статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"  в запас, без надання права носіння військової форми одягу. 
Відповідно до довідки про підтвердження вислуги років щодо проходження військової солужби у відповідності до інформації, яка міститься в особовій справі ОСОБА_1 та витягу з наказу про особовий склад: вислуга років  станом на 28 червня 2021 року становить: календарна - 15 років 05 місяців 24 дні, пільгова - 18 років 01 місяць 01 днь, всього 33 років 06 місяців 25 днів (арк. спр. 10, 24).
31.08.2021 позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою про підготовку та направлення документів для призначення в подальшому пенсії за вислугу років (арк. спр. 8-9).
Листом від 07.10.2021 № 115/Я-12338-7087 відповідач повідомив, що правові підстави для надання доручення ІНФОРМАЦІЯ_5 про підготовку документів, необхідних для призначення пенсії за вислугу років на умовах, визначених статтею 12  закону № 2262,  відсутні.
Відмова мотивована тим, що відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 27.08.2021 № 642-ОС на дату виключення позивача зі списків особового складу військової частини станом на 28.08.2021 вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить лише 15 років 05 місяців 24 дні, що не відповідає умовам призначення пенсії за вислугу років, встановленому пункту “а” статті 12  Закону № 2262  (арк. спр. 6-7).
Не погоджуючись з відмовою відповідача, викладеною у зазначеному листі, позивач звернулась даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим у справі обставинам та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Оцінка суду.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За приписами ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Законом України 9 квітня 1992 року №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-XII) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Відповідно до пункту «б» статті 1-2 Закону №2262-XII право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького складу податкової міліції.
Згідно з пунктом «а» статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону […] незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до пункту «6» статті 17 Закону №2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «з» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються служба в податковій міліції з дня призначення на відповідну посаду.
Відповідно до статті 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до підпункту «а» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі Постанова №393) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1цієї постанови, зараховується на пільгових умовах час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Відповідно до фактичних обставин цієї справи, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, про що зазначає апелянт, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 3 Постанови №393 (час проходження служби, протягом якого особа брала участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів).
Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Отже, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII.
Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Таким чином, до актів правового регулювання умов і порядку призначення пенсій за вислугу років належать і ті правові акти, які передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу роботи, що дає право на призначення й отримання різних видів пенсій та соціального забезпечення.
Аналогічний правовий висновок, викладений в постановах Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №750/9775/16-а, від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а.
З урахуванням часу проходження служби, протягом якого позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, на пільгових умовах вислуга років останнього на день звільнення зі служби становить понад 25 календарних років, що свідчить про те, що він набув право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII.
Враховуючи, що чинним законодавством на відповідача покладено обов`язок підготувати і направити документи для призначення пенсії, який відповідачем належним чином не виконано, отже, відповідача має бути зобов`язано підготувати належні документи, з урахуванням вказаної вислуги років позивача у пільговому обчисленні та зобов`язати відповідача направити вказані документи на адресу відповідного органу Пенсійного фонду.
Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
За таких обставин позов підлягає задоволенню, про що правильно зазначено судом першої інстанції.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено п. 3, п. 8, ч. 6 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року  у справі  № 360/6320/21 – залишити без задоволення. 
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2021 року  у справі  № 360/6320/21 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 25 жовтня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 25 жовтня 2022 року.

Головуючий суддя                                                                                  І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                      А.В. Гайдар

                                                                                                     Е.Г. Казначеєв