Справа № 447/955/22                                 Головуючий у 1 інстанції: Друзюк М.М. 
Провадження № 33/811/1210/22                  Доповідач: Галапац І. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд в складі: 
судді Галапаца І.І.,
розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 на постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року,

в с т а н о в и в:

цією постановою судді  ОСОБА_1    визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
       Згідно постанови судді,  ОСОБА_1 07 травня 2022 року об 21 год. 00 хв. у с.Заклад по вул. Скарбина,4, Стрийського району Львівської області, керувала автомобілем марки Volkswagen н.з.  НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, оскільки зі згоди водія у встановленому законом порядку, проводився огляд із застосуванням приладу «Драгер» в присутності двох свідків, прилад: чек 0,77 проміле,   чим порушила вимоги п.2.9а ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. 
       В апеляційній скарзі правопорушниця ОСОБА_1 покликається на те, що оскаржувана постанова є незаконною. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно не взяла до уваги її доводи та свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , спрямованих на її захист, та не надав їм належної оцінки в оскаржуваній постанові, а також не було взято до уваги й те, що допитаний в суді працівник поліції ОСОБА_4 , який особисто не бачив та не фіксував факту керування транспортним засобом, тим більше в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки підтвердив, що коли він прибув в с.Заклад, то вона не керувала транспортним засобом, а була біля автомобіля, що перебував у нерухомому стані. Звертає увагу на те, що відеозапис події не повний. Звертає увагу на те, що працівником поліції порушено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння згідно ст. 266 КУпАП та Інструкції з проведення такого огляду, не роз`яснено їй права та обов`язки. Крім цього, апелянт зазначає, що матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис.         
       Просить скасувати дану постанову, провадження у справі закрити за відсутністю в її діях складу інкримінованого їй адміністративного правопорушення. 
       Справа тричі 15.11.2022, 23.11.2022 та 30.11.2022 призначалась до розгляду в приміщенні Львівського апеляційного суду, однак 14.11.2022 адвокат Васечко Ю.А. подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим вказана справа була відкладена на 23.11.2022 та 30.11.2022, однак правопорушниця ОСОБА_1 та її захисник - адвокат Васечко Ю.А., будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду, в судові засідання для участі в розгляді справи не з`явилися. У зв`язку з цим суд вважає, що наведена поведінка учасників процесу є такою, що направлена на затягування розгляду справи.
       Відповідно ж до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка правопорушника та його захисника в судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
А тому, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.  
       Відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобам у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху.
       Вказані положення повністю узгоджуються з положеннями п. 2.9а Правил дорожнього руху України, якими водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
       Як вбачається із матеріалів справи суд першої інстанції обґрунтовано, на підставі досліджених доказів дійшов висновку про те, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Такий висновок суду підтверджується зібраними по справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 172038 від 07 травня 2022 року, де викладена фабула вчиненого правопорушення; результатом тестування на стан алкогольного сп`яніння за допомогою технічного засобу алкотестера «Драгер 6810», яким встановлено стан алкогольного сп`яніння – 0,77 проміле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 07 травня 2022 року; письмовими поясненнями свідка ОСОБА_5 ; відеозаписом події, яким суддя районного суду дала належну правову оцінку в своїй постанові, з чим погоджується і апеляційний суд.
       Крім того, згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи стосовно ОСОБА_1 , остання власноручно зазначила про те, що зобов`язується не керувати транспортним засобом до повного витверезення. 
       Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, зібрані у порядку, встановленому КУпАП.
       Як зазначено в протоколі, права та обов`язки згідно зі ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП ОСОБА_1 були роз`яснені про що свідчить підпис останньої у такому. 
        Апеляційний суд не бере до уваги доводи правопорушниці ОСОБА_1 в частині недоведення факту керування нею транспортним засобом, оскільки такі спростовуються зібраними та дослідженими по справі доказами, як в суді першої, так і апеляційної інстанцій, а невизнання нею своєї вини у скоєному, суд розцінює як спосіб уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення, та відхиляє їх.
       Що стосується доводів апелянта щодо порушення проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, то такі суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, виходячи з наступного.
       Так, відповідно до п.2.5 «Правил дорожнього руху», водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 266 КУпАП, огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським, а в разі неможливості застосування таких засобів, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
       Вказаних вимог Закону, працівниками поліції було дотримано у повному обсязі, оскільки було застосовано технічні засоби відеозапису та матеріали відеозапису були долучені до протоколу про адміністративне правопорушення.         Відтак, апеляційний суд не вбачає в діях працівників поліції порушення вимог Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МОЗ та МВС України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, у зв`язку з чим твердження в апеляційній скарзі в цій частині є необґрунтованими.
       Щодо доводів апеляційної скарги про те, що наявний в матеріалах справи відеозапис містить лише фрагменти події, то апеляційний суд зазначає, що для вирішення справи важливими є лише ті фактичні дані, зафіксовані за допомогою відеокамери поліцейського, які свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, або про протилежне.         Відповідно до наданого відеозапису, на ньому відображено проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи апелянта щодо відсутності в матеріалах справи конкретизованих даних про технічний засіб, яким було здійснено відеозапис порушення, то апеляційний суд не вбачає в даному випадку процесуального порушення, яке може вплинути на обставини події, оскільки норми КУпАП передбачають, що відеозапис проводиться із використанням спеціальних технічних засобів, без вказівки на те, що такі засоби повинні бути зазначені в протоколі.
Доводи правопорушниці ОСОБА_1 про те, що постанова суду є незаконною та необгрунтованою, не в повній мірі відповідає вимогам закону, матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясувала усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. 
       При цьому, апеляційний суд з врахуванням вищенаведеного вважає, що стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік накладене на правопорушницю з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та відповідає характеру вчиненого правопорушення, особі порушниці, ступеню її вини та є необхідним і достатнім для досягнення визначеної ст. 23 КУпАП мети виховного впливу та запобігання вчиненню ОСОБА_1 нових правопорушень.
       З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає. 
       Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу правопорушниці ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову судді Миколаївського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2022 року, якою  ОСОБА_1   визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1(один) рік – залишити без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.        

Суддя Галапац І.І.