УХВАЛА

04 жовтня 2022 року  
м. Київ

справа №826/17070/18
адміністративне провадження №К/990/25002/22
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мацедонської В.Е.,
суддів: Данилевич Н.А.,  Шевцової Н.В., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства юстиції України та Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року 
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України, Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, третя особа - Житомирська філія державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування рішення та наказів, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України (далі - ВККН або Комісія), Міністерства юстиції України (далі - Мін`юст), Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (далі - ГТУЮ у Житомирській області), третя особа - Житомирська філія державного підприємства "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України, в якому просила:
-   визнати протиправними дії Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України в частині розгляду подання про анулювання Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю від 13.03.2018 №2.2-11/5/80/2018;
- визнати протиправним та скасувати рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України від 10.08.2018 №9 про анулювання Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 16.03.1995 за №1603 на ім`я ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2652/5 від 16.08.2018 «Про анулювання Свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 »;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №242/6 від 18.09.2018 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 ».
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року,  позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України № 9 від 10.08.2018 про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого Міністерством юстиції України 16.03.1995 за №1603 на ОСОБА_1 .
Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2652/5 від 16.08.2018 «Про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю, виданого ОСОБА_1 ».
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного територіального управління юстиції у Житомирській області №242/6 від 18.09.2018 «Про припинення приватної нотаріальної діяльності ОСОБА_1 ». У задоволенні решти вимог - відмовлено.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Міністерством юстиції України та Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату при Міністерстві юстиції України подано до Верховного Суду касаційну скаргу.
За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Так, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги установлено, що скаржники посилаються на пункти 1, 2, та 3 частини 4 статті 328 КАС України як на підстави касаційного оскарження, відповідно до яких:
1) суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Скаржники зазначають, що судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови застосовано підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» без урахування висновку щодо застосування вказаної норми матеріального права, викладеного у постанові Верховного Суду від 05.06.2019 року у справі № П/811/591/18.
Також, скаржники вказують, що є необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постановах у справах № №520/5993/21, 640/7645/20, 826/7176/17, № 2340/5084/18, № 140/1382/19 щодо застосування підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», оскільки за допомогою сурядного зв`язку між словами, що позначають порушення, а також розділового сполучника «або», законодавець перерахував альтернативні фактичні підстави для притягнення нотаріуса до дисциплінарної відповідальності, підкреслюючи, що підставою для складення подання та, надалі, прийняття рішення про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльності, може бути автономно кожна з наведених підстав: неодноразове порушення нотаріусом чинного законодавства або грубе порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян.
Натомість, Верховний Суд у постановах у справах №№ 520/5993/21, 640/7645/20, 140/1382/19, 826/7176/17, 2340/5084/18 зробив висновки про те, що застосуванню Відповідачами правил підпункту «е» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» повинно передувати встановлення судовим рішенням (рішеннями) фактів завдання шкоди при вчиненні позивачем як нотаріусом певних порушень під час безпосереднього здійснення нотаріальних дій; водночас у постановах у справах № № 826/3746/17 та 817/800/17 Верховний Суд зауважив, що завдання шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян при вчиненні нотаріальних дій є обов`язковою ознакою, яка має бути встановлена органом, що вирішує питання про анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю.
Крім того, підставою касаційного оскарження є відсутність висновку Верховного Суду стосовно застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме положень:
- статей 10, 12 Закону у сукупності з пунктом 14 Положення про Вищу кваліфікаційну комісію нотаріату, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.08.2011 № 923 у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (надалі Положення про ВККН), та пунктом 34 Порядку проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, затвердженого наказом Міністерства № 357/5 від 17.02.2014 та зареєстрованого за № 298/25075, чинного на момент спірних правовідносин (надалі - Порядок № 357/5), щодо необхідності фіксувати у Довідці про результати комплексної перевірки діяльності нотаріуса та рішенні ВККН факти спричинення шкоди інтересам держави, підприємств, установ, організацій, громадян тими порушеннями, які були допущенні нотаріусом при вчиненні нотаріальних дій та виявлені під час проведення перевірки.
Разом з тим, скаржники посилаються на виключну обставину, передбачену підпунктом а) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України, відповідно до якого касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на різноманітність практики.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пунктів 1, 2 та 3 частини 4 статті 328 КАС України, а також на підставі підпункту а) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України та Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року.
Витребувати із Окружного адміністративного суду міста Києва справу №826/17070/18.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                      В. Е. Мацедонська 

Судді                                                                                                          Н. А. Данилевич

                                                                                                                  Н. В. Шевцова