ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/975/22 Справа № 199/1577/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЩЕРБИНА-ПОЧТОВИК І. В. Суддя у 2-й інстанції - Пістун А. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

06 вересня 2022 року                                                        м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Пістун А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро, апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 у справі про адміністративне правопорушення, якою: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, 08.02.2022 о 00.20 годині у місті Дніпрі по вулиці Бердянській, 1 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 110307 державний номерний знак НОМЕР_1 перебуваючи у стані наркотичного сп`яніння, згідно висновку КП «ОМПЦЛЗ» ДОР № 419 від 16.02.2022. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись з вищевказаною постановою ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги в частині поновлення строку на апеляційне оскарження зазначає, що він не був належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи, копію постанови суду отримав 26 липня 2022 року.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення слід визнати неналежним та недопустимим доказом; медичний висновок є неправильним: рапорт працівника поліції є фіктивним.
Вказує, що він не керував транспортним засобом та не був в стані наркотичного сп`яніння; відеозапис з камери поліцейського до суду не надійшов

Захисник Соловей В.А. підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.
Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з”явився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність постанови суду в межах апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, апеляційний суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності спростовуються матеріалами провадження.
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 323378 від 15.03.2022 року, яким зафіксовано факт правопорушення; рапортом працівника поліції; висновком КП “ОМПЦЛЗС”ДОР” від 16.02.2022 року, згідно якого ОСОБА_1 перебуває у наркотичному стані .
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у керуванні траспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених доказів й обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Жодних об`єктивних доказів, які б вказували на упередженість працівників поліції або лікаря, які б ставили під сумнів наявність підстав для складання щодо ОСОБА_1 протоколу чи медичного висновку, під час апеляційного розгляду не встановлено.
З цих же причин, апеляційний суд і відмовляє в задоволенні клопотань захисника про виклик лікаря та витребування матеріалів дослідження.
Відсутність відеозапису також не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки такий запис, відповідно до ст. 266 КУпАП, в разі проходження огляду на стан сп”яніння в медичному закладі, не обов”язковий.
Враховуючи наявні докази по справі, апеляційний суд вважає їх достатніми для встановлення обставин справи.
Керування транспортним засобом в стані наркотичного сп”яніння є підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а тому судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про доведення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи, в їх сукупності, підтверджують фактичні обставини справи, а тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Дані матеріали справи, в своїй сукупності, містять неспростовні факти перебування ОСОБА_1 в наркотичному стані та керування останнім транспортним засобом.
Крім того, для притягнення до відповідальності за ст. 130 КпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Таким чином, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.
Враховуючи зазначене, в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст.ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Доводи, зазначені в апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому апеляційним судом не приймаються.
Таким чином, вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд- 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2022 щодо ОСОБА_1 — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя А.О. Пістун