Номер провадження: 22-ц/813/1765/22 
Справа № 522/7551/19
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Сєвєрова Є. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.10.2022                                                                                        м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії:
головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,
суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,                
за участю секретаря - Хухрова С.В.,
учасники справи:
позивач – Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 ,яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року у складі судді Чернявської Л.М.,
в с т а н о в и в:
У травні 2019 року ПАТ «МТБ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про звернення стягнення на майно, передане спадкоємцям в натурі.
 
Позов обґрунтований тим, що 05.03.2008 між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого, є ПАТ «МТБ БАНК» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №00399/FО, в забезпечення виконання зобов`язань за яким між позивачем та ОСОБА_7 укладено договір іпотеки від 05.03.2008, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харітоновою Т.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 589. В подальшому у зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору з боку ОСОБА_7 , 11.02.2014 Приморським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення у справі №2/1522/9232/11 за позовом ПАТ «Марфін Банк» до ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору, яким стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №00399/FО від 05.03.2008 з додатковою угодою №1 від 01.10.2008 та додатковою угодою №2 від 06.04.2010 у загальному розмірі 292 535,72 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,973000 грн за 1дол США) станом на 29.06.2011 становить 2 332 387,30 грн, та 70 396,69 грн, з яких: заборгованість за кредитом -251 193,04 дол США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2 002 762,11 грн; заборгованість по процентам за користування кредитом - 41 342,68 дол США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 329 625,19 грн; заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн, заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн, заборгованість за пенею за несплату процентів - 40 349,44 грн, а також судові витрати у розмірі 455 грн. з кожного. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору - було відмовлено у повному обсязі.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 позов задоволено. Звернуто стягнення на спадкове майно спадкоємців боржника ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь акціонерного товариства «МТБ БАНК» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 з додатковою угодою № 1 від 01.10.2008 та додатковою угодою № 2 від 06.04.2010 у загальному розмірі 292 535,72 доларів США та 70 396,69 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 251 193,04 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 41 342,68 доларів США; заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн, заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн, заборгованість за пенею за несплату процентів – 40 349,44 грн, а також судові витрати у розмірі 455 гривень відповідно до часток у спадковому майні кожного з спадкоємців, а саме на квартиру під номером АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 .
Не погодившись з рішенням суду,  ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що банк придбав предмет іпотеки в порядку ст.49 ЗУ «Про іпотеку» за початковою ціною 2 599 477,00 грн. без ПДВ, шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок  ціни майна в розмірі 24 027 783,99 грн.  Таким чином, рішення суду виконано, заборгованість боржника перед банком в розмірі 2 402783,99 грн. погашена шляхом передання іпотекодержателю предмета іпотеки, оціночною початковою вартістю 2599477,00 грн. Початкова вартість нереалізованого нерухомого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом, різниця складає: 2 559 477,00 гривень – 2 402 783,99 грн. = 196 693,01 грн.Висновки місцевого суду про задоволення позовних вимог є необґрунтованими та безпідставними, оскільки суд неповно з`ясував обставини справи, зокрема чи наявні невиконані зобов`язання ОСОБА_7 перед позивачем, чи виконувалося рішення суду, що набрало законної сили яким стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість. 
29.10.2020 представник ПАТ «МТБ БАНК» надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
25.10.2022 року від представника апелянта надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.
Інші учасники судового процесу в судове засідання 25.10.2022 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без їх участі.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 05.03.2008 між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого, є ПАТ «МТБ БАНК» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 00399/FО, з послідуючими додатковими угодами. За умовами кредитного договору ОСОБА_7 було надано кредит у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у сумі 310 525,83 доларів США, строком з 05.03.2008 по 03.03.2028, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 11,9% річних за фактичний період користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором з додатками №№ 1,2, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним – 03.03.2028. Відповідні кредитні кошти отримувались на наступні цілі: придбання квартири - 275 360,00 доларів США та на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених згаданим кредитним договором - 35 165,83 доларів США. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором виступає квартира АДРЕСА_3 , порука ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ЗАТ «Троїцький молзавод» (п. 1.3 кредитного договору).
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 05.03.2008 між позивачем та ОСОБА_7 укладено іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хорітоновою Т.Є. за №589. За умовами договору іпотеки забезпечується виконання зобов`язань Іпотекодавця (позичальника) за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року по поверненню кредиту, наданого з позичкового рахунку на поточний рахунок Іпотекодавця у Іпотекодержателя, у вигляді непоновлюваної кредитної лінії в сумі 310 525,83 доларів США, з 05.03.2008 року і терміном погашення по 03.03.2028 року включно на наступні цілі: придбання квартири під номером АДРЕСА_3 .
Відповідно до п. 1.7. договору іпотеки в іпотеку було передано нерухоме майно, яке було придбане на кредитні кошти: квартира під номером АДРЕСА_4 АДРЕСА_2 .
В подальшому, на підставі договору про внесення змін до іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Харітоновою Т.Є. 05.03.2008 №589 від 01.10.2008 до п. 1.7. договору іпотеки були внесені зміни, згідно із якими в іпотеку було передано нерухоме майно: квартира під номером АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі Свідоцтва про право власності (серія НОМЕР_1 ), виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 09.09.2008 на підставі розпорядження Районної адміністрації Одеської міської ради від 06.08.2008 №1217, замість договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хорітоновою Т.Є. 05.03.2008 № 585, зареєстрованого КП “ОМБТІ та РОН” 16.04.2008 року, номер запису 289 в книзі 625пр-179. (тобто було проведено реконструкцію).
Також з матеріалів справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 у справі №2/1522/9232/11 стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в солідарному порядку на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00399/FО від 05.03.2008 року з додатковою угодою № 1 від 01.10.2008 та додатковою угодою № 2 від 06.04.2010 року у загальному розмірі 292 535,72 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ (7,973000грн. за 1дол.США) станом на 29.06.2011 року становить 2 332 387,30 грн., та 70 396,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом -251 193,04 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 2 002 762,11 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом -41 342,68 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 329 625,19 грн.; заборгованість по несплаті штрафу - 12 253,43 грн., заборгованість за пенею за несплату основного боргу - 17 793,82 грн., заборгованість за пенею за несплату процентів – 40 349,44 грн.
На підставі вказаного рішення Приморським районним судом м. Одеси 04.03.2014 видано виконавчий лист №2/1522/9232/11.
В подальшому на виконання зазначеного рішення суду банк звернувся до органів державної виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення та Першим Приморським ВДВС м. Одеси було відкрите виконавче провадження №53817090.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.
Постановою Приморського відділу ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1522/9232/11 закінчено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника.
Згідно з копією спадкової справи позивач 07.07.2017 звернувся до Другої Одеської державної нотаріальної контори з вимогою (претензією) про обов`язок спадкодавця, що підтверджується поштовою квитанцією від 07.07.2017 та описом вкладення, до потенційних спадкоємців – ОСОБА_2 (дружини) та необхідність спадкоємців виконати обов`язки спадкодавця (а.с. 49-50).
Листом від 12.07.2017 Друга Одеська державна нотаріальна контора повідомила банк, що його претензія до спадкоємців ОСОБА_7 була зареєстрована в Журналі реєстрації вхідних документів за № 953/02-14 від 11.07.2017 та повідомлено, що 01.06.2017 з заявою про відмову від спадщини звернувся ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син) та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_8 (дружина). Свідоцтво про право на спадщину за цією спадковою справою не видано.
З урахуванням листа-відповіді Другої Одеської державної нотаріальної контори від 12.07.2017 вих. № 885/02-14 єдиними спадкоємцями за законом, які не подали заяву про відмову від спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини є в рівних долях діти  ОСОБА_7  –  ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в тому числі в особі свого законного представника – ОСОБА_2 , яка обізнана про вимоги позивача.
Відповідно до частин першої-третьої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Відсутність у спадкоємця, який прийняв спадщину, свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно не позбавляє кредитора спадкодавця права звернутися на підставі норми статті 23 Закону "Про іпотеку" до спадкоємця, який зволікає з отриманням свідоцтва, з вимогою про звернення стягнення на спадкове майно, що є предметом іпотеки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог кредитора.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правовідносини з приводу звернення стягнення на предмет іпотеки допускають правонаступництво. 
Діти боржника ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , особі свого законного представника – ОСОБА_2 є такими, що прийняли спадщину до складу якої входить предмет іпотеки, на який кредитор просить звернути стягнення.
Вказані особи зареєстровані та проживали на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем – ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується випискою з домової книги про склад сім`ї та прописку (а.с. 41).
Згідно з висновком оцінщиків ПАТ «МТБ БАНК» від 02.07.2018 року вартість квартири АДРЕСА_1 склала 101 850,00 доларів США, або 2 681 455 грн.
Відповідно до висновку ПП “Вітал-Профі” від 21.02.2020 року вартість квартири АДРЕСА_1 складає 2 166 325 грн.
Розмір боргових зобов`язань ОСОБА_7 та поручителів на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11.02.2014 у справі № 2/1522/9232/11 складає 292 535,72 доларів США та 70 396,69 грн. 
Матеріали справи доказів виконання вказаних судових рішень не містять.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 цього Кодексу).
Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.
Стаття 7 Закону України "Про іпотеку" передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, Повної суми боргу за Кредитним договором.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Судом встановлено та як вбачається з матеріалів справи, єдиними спадкоємцями за законом, які не подали заяву про відмову від спадщини протягом шести місяців з моменту відкриття спадщини є в рівних долях діти ОСОБА_7 – ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в особі свого законного представника – ОСОБА_2 , які на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем.
Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" визначено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК є правом, а не обов`язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі.
Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст. 1268 ЦК України).
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Вказаний висновок також міститься у Постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі N 175/4367/15-ц.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - стаття 526 ЦК України.
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218,1231 ЦК України), за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України.
Згідно з ч.ч. 1,2,3 ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимогу.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Отже, кредитор протягом шести місяців після прийняття у передбаченому законом порядку спадкоємцями спадщини (після закінчення шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини) вправі пред`явити до них свої вимоги.
Як зазначив позивач, про смерть боржника та відкриття спадщини останній дізнався в ході судового засідання у справі №522/24685/16-ц, яке відбулося 29.06.2017. 
Вказані обставини апелянтом не заперечуються.
Вбачається, що 06.07.2017 позивач звернувся з вимогою до спадкоємців померлого, отже у встановлений законом строк. 
Частинами першою та другою статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права, несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Частиною першою статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
У частині першій та третій статті 33 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання.
Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах, у тому числі у формі електронних торгів, у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої "Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону (ст. 41 Закону України "Про іпотеку").
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.
Таким чином, вимога банку про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованою, оскільки кредитне зобов`язання порушено, та залишається не виконаним, а іпотека на цей час відносно спадкоємців є чинною.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов правильних висновків про задоволення позовних вимог.
Доводи апелянта про те, що заборгованість перед банком у розмірі 2 402 783,99 грн. погашена шляхом продажу предмету іпотеки під час проведення електронних торгів, за результатами яких позивач придбав предмет іпотеки за початковою ціною 2 599 477 грн. є безпідставними з огляду на те, що апелянтом не надано доказів того, що іпотечне майно було реалізоване та позивач набув право власності на нього на підставі ст. 49 ЗУ «Про іпотеку».
Крім того, за рішенням суду заборгованість позичальника становить 292 535,72 доларів США, яка станом на 29.06.2011 року в еквіваленті по курсу НБУ (7,973000 грн. за 1 дол. США) становила 2 332 387,30 грн. та 70 396,69 грн.
В постанові Великої палати Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі №761/12665/14-ц вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні, стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, а ніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення. 
Отже, безпідставними є твердження апелянта про те, що рішення суду виконано та заборгованість перед банком погашена, оскільки такі докази апелянтом не надано.
Посилання апелянта на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2017 року у справі №522/5239/17, в якому викладено висновок про те, що заборгованості перед банком відсутня, не впливає на вирішення даного спору з огляду на таке.
Зі змісту вказаного рішення, яке залишено без змін апеляційним судом, вбачається, що за результатом розгляду спору щодо припинення поруки відносно ОСОБА_2 було встановлено, що згідно з протоколом №61 про придбання предмету іпотеки в порядку статті 49 ЗУ «Про іпотеку», електронні торги, які проводилися 14.02.2015 визнані такими, що не відбулися на підставі відмови переможця від підписання протоколу. Згідно з ч.1 ст.49 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель звернувся з заявою №448 від 02.03.2015 про придбання предмету іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Протокол №61 про придбання предмету іпотеки за початковою ціною - 2 599 477,00 гривень без ПДВ в порядку статті 49 ЗУ «Про іпотеку» підписаний покупцем: ПАТ «Марфін Банк» через представника за довіреністю Меркушевої O.A. і організатором торгів: ДП Інформаційний центр Міністерства юстиції України, заступником генерального директора з загальних питань Ключка С.А. 
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення електронного аукціону таким, що не відбувся, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право залишити за собою предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У такому випадку залишення за собою предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом, сформованим за результатами електронного аукціону, що не відбувся, та актом про проведення електронного аукціону. Такий акт є підставою для видачі нотаріусом іпотекодержателю свідоцтва про залишення за собою майна з електронного аукціону, що не відбувся.
Отже, наявність лише протоколу №61 від 14.02.2015 року про придбання позивачем предмету іпотеки не є доказом реалізації іпотечного майна у відповідності до вимог закону та не свідчить про факт зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості.
Апелянтом не було надано ні суду першої інстанції ні в апеляційному суді належних доказів того, що станом на час звернення до суду з даним позовом позивач набув право власності на спірну квартиру.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.
Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Водночас оскільки на момент прийняття апеляційним судом постанови, за якою рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає залишенню в силі, є чинним Закон України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", яким розділ VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку" доповнено пунктом 5-2, за змістом якого у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статей 41, 47 цього Закону (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах), то існують підстави для зупинення виконання рішення суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Після спливу вказаного строку правила статей 41, 47 Закону України "Про іпотеку" відновлять свою дію без постановлення окремого рішення суду або прийняття окремого закону.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 ,яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_5 ,  ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року залишити без змін.
Зупинити виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2020 року про звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 14.11.2022

Головуючий:        
                                       
Судді: