Номер провадження: 33/813/924/22
Номер справи місцевого суду: 521/6013/22 
Головуючий у першій інстанції Старіков О. О. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати у цивільних справах Драгомерецького М.М., 
при секретарі Павлючук Ю.В., 
за участю: представника ОСОБА_1 – адвоката Ковташа Д.М.,
переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про порушення митних правил №6348/50000/21 від 22.12.2021р. встановлено, що 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав митну декларація типу «ІМ40ДЕ» за №UA500500/2021/227201. В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України ОСОБА_1 надав інвойс №TD-159058/1 від 08.12.2021р., інвойс №TD-159058/1 від 12.10.2021р., контракт №TD 80444 від 20.10.2021р., коносамент NBWK006139 від 23.10.2021р., CMR №114017 від 06.11.2021р..
Відповідно до інформації, зазначеної в митній декларації №UA500500/2021/227201, відправником товару є компанія «Jiangsu Janji Genghis Products Co. Ltd», одержувачем товару є ТОВ «Бріоріум Пріорітас Груп».
Відповідно до товаро-супровідних документів та графи 31 МД №UA500500/2021/227201 до митного оформлення заявлено товари: Іграшки м`яконабивні у вигляді тварин, Іграшки з пластмаси, без умонтованого двигуна, Головні убори трикотажні, Інвентар для занять фізкультурою та спортом, м`ячі не призначені для крикету та поло, Іграшки у вигляді тварин або інших істот, не містить радіообладнання, радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв у своєму складі, Пасти для ліплення для дитячих розваг, розфасовані в упаковках для роздрібної торгівлі, Іграшки, які зображують людей, Прилади оптичні, лазери, не медичного не військового призначення, Магніти постійні металеві, Декоративні вироби з пластику, Ручні інструменти для вимірювання лінійних розмірів, не містять радіообладнання, Одяг виготовлений з пластмас, немедичного призначення, Вироби для свят, розваг та карнавалів, Біжутерія з комбінованих матеріалів, не містить дорогоцінних металів та каменів, Ножі з нефіксованим лезом з недорогоцінних металів, Свистки, Лампи паяльні, Щітки зубні та аналогічні вироби.
З метою перевірки відповідності ваги, кількості та опису товару даним, зазначеним у митній декларації, необхідних для митного оформлення, з 14.12.2021р. по 22.12.2021р. було проведено огляд товарів.
В результаті проведеного митного огляду встановлено, що опис товару візуально відповідає даним, зазначеним у митній декларації. Однак, під час огляду товару №6 «Пасти для ліплення для дитячих розваг» було виявлено невідповідність товару опису в графі 31 митної декларації, а саме товар являє собою іграшку «антистрес», 24 місця вага брутто 801 кг, нетто 729 кг.
У зв`язку із чим, в посадових осіб митних органів виникли сумніви щодо визначення коду УКТЗЕД по товару «Іграшки з пластмаси, без умонтованого двигуна», «Іграшки на рюкзак: кактус», «Іграшки на рюкзак: літак», «Іграшки на рюкзак: кегля», «Іграшки на рюкзак: амангас», «Іграшки на рюкзак: ручка», «Іграшки на рюкзак: м`ячик-смайлик».
Відповідно до ст. 511 МК України було вилучено: іграшка антістрес, вагою брутто 801 кг.; іграшки на рюкзак: кактус 3 упаковки – 300 комплектів; іграшки на рюкзак: літак 4 упаковки – 4 800 комплектів; іграшки на рюкзак: кегля 4 упаковки – 4 800 комплектів; іграшки на рюкзак: амангас 5 упаковок – 6 000 комплектів; іграшки на рюкзак: ручка 4 упаковки – 4 800 комплектів; іграшки на рюкзак: м`ячик-смайлик 5 упаковок – 6 000 комплектів.
На підставі вищевикладеного, товар, який переміщувався на адресу ТОВ «Бріоріум Пріорітас Груп» не відповідає заявленому в товаросупровідних документах (інвойс №TD-159058/1 від 08.12.2021р., інвойс №TD-159058 від 12.10.2021р.) та митній декларації №UA500500/2021/227201 від 08.12.2021р..
Такими діями директор ТОВ «Бріоріум Пріорітас Груп» ОСОБА_1 порушив процедуру декларування, передбачену ст. 257 МК України, та не заявив за встановленою формою точних достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість) про товари, які підлягають обов`язковому декларуванню. Зазначені дії ОСОБА_1 мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України, у зв`язку з чим, посадовою особою Одеської митниці Державної митної служби України було складено протокол про порушення митних правил №6348/50000/21 (а.с. 1-4).
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 472 МК України закрито, звільнено його від адміністративної відповідальності.
Вилучені товари повернуто для подальшого митного оформлення. А саме: іграшка антістрес, вагою брутто 801 кг.; іграшки на рюкзак: кактус 3 упаковки – 300 комплектів; іграшки на рюкзак: літак 4 упаковки – 4 800 комплектів; іграшки на рюкзак: кегля 4 упаковки – 4 800 комплектів; іграшки на рюкзак: амангас 5 упаковок – 6 000 комплектів; іграшки на рюкзак: ручка 4 упаковки – 4 800 комплектів; іграшки на рюкзак: м`ячик-смайлик 5 упаковок – 6 000 комплектів.
В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Державної митної служби України просить скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 472 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 100 % вартості товарів – безпосередніх предметів правопорушення, з конфіскацією цих товарів.
Представник Одеської митниці Державної митної служби України в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надано. 
Відповідно до вимог ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на вищевикладене, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Одеської митниці Державної митної служби України, на підставі доводів, викладених в ній, оскільки в справі достатньо матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Ковташа Д.М., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, дослідивши матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно із положеннями ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
В силу ст. 486 МК України завданням провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Статтею 489 МК України визначено, що при розгляді справи про порушення митних правил суд зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дійшовши висновку про закриття провадження по справі на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 486, 489 МК України належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції зазначив, що Одеською митницею Державної митної служби України складений протокол у зв`язку з тим, що на думку митного органу, декларантом невірно вказаний код УКТ ЗЕД товару, однак недостовірність вказаного коду УКТ ЗЕД митний орган підтверджує лише протоколом про порушення митних правил, який сам по собі та без будь-яких інших доказів, не може свідчити про винуватість особи. При цьому, інші матеріали справи не містять будь-яких відомостей, щодо недостовірності коду УКТ ЗЕД, який вказав декларант.
Судом також вказано, що код товару, який зазначений декларантом, передбачає більшу ставку ввізного мита, ніж визначений митницею, що свідчить про відсутність умислу в зазначенні недостовірних відомостей щодо товару, що в свою чергу вказує на відсутність суб`єктивної сторони складу правопорушення.
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він є законним, обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
В апеляційній скарзі представник Одеської митниці Державної митної служби України наголошує, що товар, який переміщувався на адресу ТОВ «Бріоріум Пріорітас Груп», а саме №6 «Пасти для ліплення для дитячих розваг» не відповідає заявленому в товаросупровідних документах (інвойс №TD-159058/1 від 08.12.2021р., інвойс №TD-159058 від 12.10.2021р.) та митній декларації №UA500500/2021/227201 від 08.12.2021р., та являє собою товар - іграшка «антистрес», на підставі чого декларантом невірно вказаний код УКТ ЗЕД товару, а тому в діях ОСОБА_1 наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ст. 472 Митного кодексу України.
Апеляційний суд визнає необґрунтованими та відхиляє вищезазначені доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або необережні) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 472 МК України передбачено, що адміністративна відповідальність настає за недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
Аналіз даної норми права дає підстави вважати, що відповідальність може наступати лише у випадку, коли особі відомі усі необхідні реквізити товару, що підтверджуються відповідними документами, однак особа їх не декларує за встановленою формою.
Митна декларація - заява встановленої форми, в якій особою зазначено митну процедуру, що підлягає застосуванню до товарів, та передбачені законодавством відомості про товари, умови і способи їх переміщення через митний кордон України та щодо нарахування митних платежів, необхідних для застосування цієї процедури (п. 20 ч. 1 ст. 4 МК України).
Згідно статті 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При цьому підпункти « а, б, г, д» п. 5 ст. 257 МК України вказують на те, що декларант зобов`язаний вносити до митної декларації точні відомості про товари, їх найменування, код товару з УКТЗЕД, кількість, торгівельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар.
Як визначено в ст. 266 МК України декларант зобов`язаний здійснювати декларування товарів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом, а саме на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5-6 ст. 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД. Контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно УКТЗЕД здійснюють органи доходів і зборів.
За змістом ст. 264 МК України з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.
Отже, відповідно до вимог Митного кодексу України декларант зобов`язаний вносити до митної декларації відомості про товари, його найменування, торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар, а також код товару згідно з УКТЗЕД, ставки податків, суми митних платежів.
Матеріалами справи встановлено, що 08 грудня 2021 року ОСОБА_1 , як декларантом для митного оформлення в режимі імпорт подано до Одеської митниці електронну митну декларацію типу «ІМ40ДЕ» №UA500500/2021/227201, а також товаросупровідні і комерційні документи, а саме: інвойс №TD-159058/1 від 08.12.2021р., інвойс №TD-159058/1 від 12.10.2021р., контракт №TD 80444 від 20.10.2021р., коносамент NBWK006139 від 23.10.2021р., CMR №114017 від 06.11.2021р..
Так, в митній декларації №UA500500/2021/227201 ОСОБА_1 було заявлено всього 18 найменувань товарів із відображенням відомостей про них (опису, вагових, кількісних, вартісних характеристик товарів), серед яких:
-товар №2 ««Іграшки з пластмаси, без умонтованого двигуна», «Іграшки на рюкзак: кактус», «Іграшки на рюкзак: літак», «Іграшки на рюкзак: кегля», «Іграшки на рюкзак: амангас», «Іграшки на рюкзак: ручка», «Іграшки на рюкзак: м`ячик-смайлик», вага брутто 2 085,700 кг, нетто 1 876,980 кг, код згідно з УКТЗЕД 9503009500;
-товар №6 «Пасти для ліплення для дитячих розваг», вага брутто 801 кг, нетто 729 кг, код згідно з УКТЗЕД 3407000000.
З 14.12.2021 року по 22.12.2021 року був проведений повний митний огляд товарів, за результатами якого складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 22.12.2021р. в графі 8.3.4 якого зазначено, що опис товару візуально відповідає даним, зазначених у митній декларації№UA500500/2021/227201, однак в посадової особи виникли сумніви щодо визначення коду УКТЗЕД по частині товару, а саме: «Іграшки з пластмаси, без умонтованого двигуна», «Іграшки на рюкзак: кактус», «Іграшки на рюкзак: літак», «Іграшки на рюкзак: кегля», «Іграшки на рюкзак: амангас», «Іграшки на рюкзак: ручка», «Іграшки на рюкзак: м`ячик-смайлик». Також встановлено, невідповідність товару «Пасти для ліплення для дитячих розваг», оскільки товар являє собою іграшку «антистрес».
Будь яких інших доказів, окрім протоколу про порушення митних правил №6348/50000/21 від 22.12.2021р., який сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, матеріали справи не містять.
При цьому, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Обов`язок доведення наявності в діях особи складу правопорушення, покладається на осіб, які уповноваженні складати протоколи про адміністративне правопорушення.
Згідно статті 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
В рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008р. у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що матеріалами справи не доведено, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України.
Апеляційний суд також зауважує, що згідно ст. 268 МК України допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання не тягне за собою застосування санкцій.
При цьому, ст. 460 МК України встановлено, що допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Аналогічні положення містяться і в п. 3.16 та п. 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими, в свою чергу, запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Зазначене узгоджується із принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності (ст. 8 Митного кодексу України).
Так, товар №6 «Пасти для ліплення для дитячих розваг», вага брутто 801 кг, нетто 729 кг, код УКТ ЗЕД 3407000000, який заявлений ОСОБА_1 в митній декларації, передбачає ставку ввізного мита в розмірі – 6,5 %, що є значно більшим, ніж визначений митницею код УКТ ЗЕД 9503009900, зі ставкою ввізного мита в розмірі – 0 %, а тому зміна класифікації товару зменшує загальну суму обов`язкових митних платежів по відношенню до суми в митній декларації №UA500500/2021/227201.
Таким чином, оскільки код товару, який зазначений декларантом, передбачає більшу ставку ввізного мита, ніж визначений митницею, що свідчить про відсутність умислу в зазначенні недостовірних відомостей щодо товару, та вказує на відсутність суб`єктивної сторони складу правопорушення, згідно вимог ст. ст. 268, 460 МК України.
Наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року, та задоволення апеляційної скарги.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, ст. ст. 472, 529, 530 МК України, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Одеської митниці Державної митної служби України залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 13 червня 2022 року залишити без змін.        
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький