06.09.22
22-ц/812/757/22
Провадження № 22-ц/812/757/22 Головуючий суду першої інстанції Маржина Т.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2022 року м. Миколаїв Справа 484/691/22 

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: 
головуючого Царюк Л.М., 
суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,
при секретарі судового засідання – Стрілець К.О.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Маржиної Т.В., в залі судового засідання в м. Первомайськ,  повний текст якого складено 27 червня 2022 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельної частки (паю), зобов`язання повернення земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Агрофірма Корнацьких» (далі - ТОВ «Агрофірма Корнацьких»), про розірвання договору оренди земельної частки (паю), зобов`язання повернення земельних ділянок та стягнення заборгованості по орендній платі.
Доводи позову обґрунтовано тим, що їй на праві власності за заповітом після смерті її матері, ОСОБА_2 , належать земельні ділянки з кадастровим номером 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,071 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, а всього – 4,1567 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані в межах території Кам`янобальської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2016 року.
Вказані земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача відповідно до договору оренди земельної частки, укладеного 28 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» строком на 50 років, зареєстрованого 02 березня 2010 року у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобальській сільській раді за № 136.
Про вказані обставини 09 жовтня 2021 року вона письмово повідомила відповідача, додала до заяви рішення суду від 02 листопада 2016 року та витяги з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права власності, із якого вбачається, що право власності вона зареєструвала 01 березня 2017 року.
У відповідь ТОВ «Агрофірма Корнацьких» направило на її адресу для підпису проекти договорів оренди земельних ділянок та контактний телефон для зв`язку.
Вона повернула договори оренди непідписаними та висловила свою думку щодо умов договору з якими не погодилась.
Також вона просила відповідача нарахувати їй орендну плату за 2019-2021 роки відповідно до умов договору оренди земельної частки (пай) та повідомити про час її отримання в касі підприємства.
Пунктом 2.2. розділу «Орендна плата» вище зазначеного договору визначено, що орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.
Однак, до теперішнього часу орендна плата їй не виплачена, а відтак у неї виникло право вимагати у орендаря сплати орендної плати саме з моменту отримання нею спадщини. Отже, невнесення орендної плати в строк передбачений умовами договору оренди (до 26 грудня) є порушенням строків виплати.
Вона є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію і своєчасне не отримання орендної плати, на яку вона розраховувала, позбавила її можливості своєчасно сплатити комунальні послуги, понести витрати на оздоровлення. 
Обов`язок сплачувати орендну плату покладено на орендаря, який повинен капіталізувати її чи в касі підприємства, чи на банківському рахунку орендодавця, чи за загальним правилом зобов`язального права, на депозит нотаріальної контори.
В будь-якому випадку, орендодавець повинен мати можливість вільного доступу до цих коштів, які слід вважати його власністю.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки частки (пай), укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» 28 грудня 2009 року, зареєстрованого 02 березня 2010 року у Книзі записів реєстрації договір оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 136. Зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 належні їй земельні ділянки в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки. Стягнути з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 орендну плату в сумі 10 114,98 грн. 
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2022 року позов задоволено повністю з підстав систематичної невиплати відповідачем орендної плати. 
Розірвано договір оренди земельної частки (паю), укладений 28 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за номером 136 від 02 березня 2010 року.
Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1567 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,0171 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області власнику – ОСОБА_1 , в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки.
Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі за 2019-2021 роки в сумі 10 114 грн 98 коп. 
Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 1 984 грн 80 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що судом на підставі наявних доказів встановлено систематичне (більше ніж два рази) порушення ТОВ «Агрофірма Корнацьких» несплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє сторону договору можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Не погодившись з таким судовим рішенням, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» оскаржило його в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» особа, яка набула права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному статтею 148-1 Земельного кодексу України.
Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
04 листопада 2021 року за № 565/ю ТОВ «Агрофірма Корнацьких» у відповідь на лист позивача від 09 жовтня 2021 року надіслало зразок заяви про перерахування коштів та прохання повідомити платіжні реквізити. Тобто, відповідач вжив заходів щодо сплати орендної плати позивачу. Натомість, позивачем було проігноровано пропозицію ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що свідчить про умисне ухилення останнього від прийняття від відповідача належного виконання зобов`язання по договору оренди земельної ділянки (паю).
Відповідно до загального правила заміни сторони у зобов`язанні, встановленого приписом частин 1-2 статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За приписами частини 1 статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.
Відповідно до частини 2 статті 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочено на час прострочення кредитора.
З огляду на викладене, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було позбавлено можливості здійснити виплату орендної плати за оскаржуваним договором оренди земельної частки (паю) за 2018-2020 року.
Таким чином, в розумінні положень статті 613 ЦК України, позивач вважається таким, що прострочив, оскільки не виконав у встановлені законом строки вимоги щодо належного, як це передбачено частиною 3 статті 148-1 Земельного кодексу України, повідомлення відповідача, та не було належним чином переоформлено заміну сторони в договорі оренди.
За приписами статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Крім цього, позивачем не надано жодного доказу, який свідчив би, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» протягом 2018-2020 років чинило будь-які перешкоди для отримання позивачем орендної плати. А відтак, неотримання орендних платежів позивачем викликано саме внаслідок дій позивача.
Водночас, судом першої інстанції не було взято до уваги вищенаведене, що і вплинуло на прийняття необґрунтованого рішення.
Також судом першої інстанції було порушено норми статей 12,13, 263, 265 ЦПК України.
Судом першої інстанції не було надано жодної правової оцінки діям ТОВ «Агрофірма Корнацьких» щодо належного виконання зобов`язання по договору оренди земельної частки (паю), порушуючи цим принцип змагальності судового процесу та рівності учасників справи.
Позивач через свого представника адвоката Сотську С.О. подала відзив на апеляційну скаргу, де доводи апеляційної скарги не визнала та просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Відзив мотивовано тим, що відповідач, будучи обізнаним за її повідомленням від 09 жовтня 2021 року про набуття нею права власності у спадок на об`єкт оренди землі, не вжив відповідних заходів для виконання свого обов`язку з виплати орендної плати. При цьому нею було зазначено її місце проживання та контактний номер телефону. 
Крім того, аргументи апеляційної скарги, що вона не оформила надіслану на її адресу заяву для перерахування орендної плати не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав доказів направлення їй такої заяви, умовами договору не конкретизовано порядок виплати орендної плати, а також такі твердження відповідача свідчать про обізнаність останнього про зміну орендодавця. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, заявивши клопотання у відзиві про розгляд справи судом апеляційної інстанції без участі позивача та її представника та у письмовій заяві інша сторона без участі представника відповідача. З урахуванням приписів частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 28 грудня 2009 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» укладений договір оренди земельної частки (паю) строком на 50 років з 01 січня 2010 року до 31 грудня 2059 року, який зареєстрований у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 136 від 02 березня 2010 року.
Згідно договору ОСОБА_2 передала відповідачу в оренду земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів вартістю 40 392 грн 33 коп, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв).
Розділом 2 договору передбачено, що за користування земельною часткою орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок, орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю) в сумі 1 211 грн 77 коп. Орендна плата, враховуючи невиплачену, підлягає індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Форма оплати і розмір платежів можуть щороку погоджуватися між сторонами шляхом внесення змін або доповнень до цього договору. Орендар, за погодженням з орендодавцем, може перенести термін виплати орендної плати.
Сторони не мають права відмовитись від виконання умов цього договору в односторонньому порядку. 
У разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.
Після виділення в натурі (на місцевості) земельної ділянки власнику земельної частки (паю) сторони зобов`язані переукласти договір оренди землі відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку на тих самих умовах, що і раніше укладений договір оренди земельної частки (паю); зміни можливі лише за згодою сторін. Припинення дії договору допускається лише в порядку та умовах, визначених договором.
У випадку виділення в натурі (на місцевості) належної орендодавцеві земельної частки (паю) договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладання сторонами договору оренди землі відповідно до виданого орендодавцю державного акту на право власності на землю. 
З часу укладення договору оренди земельна ділянка ОСОБА_2 , перебуває у фактичному користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких».
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. За цих обставин відповідач продовжував користуватися земельною ділянкою, водночас орендна плата ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не сплачувалася. 
За життя ОСОБА_2 земельну частку (пай) виділила в натурі (на місцевості) з присвоєнням кадастрових номерів кожній земельній ділянці, однак не встигла здійснити державну реєстрацію прав, оскільки померла, у зв`язку із цим договір оренди не переукладався. 
Спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 за заповітом є її донька ОСОБА_1 .
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 02 листопада 2016 року у справі № 484/3209/16-ц за позовом ОСОБА_1 визнано право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1567 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,0171 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, у порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 .
Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 01 березня 2017 року зареєструвала право власності на зазначені вище земельні ділянки.
09 жовтня 2021 року позивач звернулась із заявою до ТОВ «Агрофірма Корнацьких», в якій повідомила про набуття права власності на орендовану ними землю, додавши до заяви судове рішення від 02 листопада 2016 року.
У відповідь на таке звернення 4 листопада 2021 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» направила позивач проекти договорів оренди на вказані земельні ділянки підписані зі сторони ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та скріплені печатками, з пропозицією до підпису орендодавцю.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України щодо підстав дострокового розірвання договору.
Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.
Згідно зі до статтею 1 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.
За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Водночас у пункті д) частини 1 статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Частинами 1-4 статті 148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки.
У разі переходу права власності на земельну ділянку, що перебуває у постійному користуванні, від держави до територіальної громади або від територіальної громади до держави до набувача земельної ділянки переходять права та обов`язки власника земельної ділянки за правовідносинами постійного користування нею.
Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням:
- кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки;
- найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника;
- місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси;
- платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі).
Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.
Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
За загальними правилами статті 651 ЦК України умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).
Частиною 3  статті 1223 ЦК України визначено, що спадщина належить спадкодавцю від дня відкриття спадщини. Тобто дата оформлення спадщини, а саме отримання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не може обмежувати можливість реалізації належних спадкоємцю прав власника від дня відкриття спадщини.
Отже, орендар зобов`язаний належним чином виконувати умови договору оренди землі, у тому числі й нараховувати та сплачувати орендну плату за таким договором, включаючи період з дати смерті орендодавця і до моменту оформлення спадкоємцями права власності на земельну ділянку. 
Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, установивши, що земельна частка (пай) розміром 4.78 умовних кадастрових одиниць, яка є предметом договору оренди землі від 28 грудня 2009 року, на момент звернення позивача до суду перейшла у порядку спадкування після смерті орендодавця ОСОБА_2 була виділена в натурі у власність позивачу ОСОБА_1 дійшов висновку, що до позивача, як нового власника земельної ділянки, перейшли права та обов`язки орендодавця за вказаним договором.
При цьому суд першої інстанції, установивши, що ТОВ «Аргофірма Корнацьких» не виплатило ОСОБА_1 своєчасно та систематично орендну плату за земельну частку (пай), на підставі укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» договору про оренду земельної частки (паю) від 02 листопада 2009 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди земельної частки (паю) у зв`язку із порушенням орендарем умов цієї угоди.
Колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а орендодавець не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «Агрофірма Корнацьких» про неповідомлення позивачем реквізитів для оплати орендних платежів, як підтвердження недобросовісної поведінки орендодавця, яка спрямована на штучне створення умов для розірвання договору оренди з підстав систематичної несплати орендної плати, є безпідставними, оскільки вказане не звільняє відповідача від обов`язку виконувати умови договору оренди землі в частині сплати погодженого розміру орендної плати. Крім того, у матеріалах справи наявні документи, що підтверджують направлення позивачем відповідно до положень статті 148-1 ЗК України, повідомлення про зміну орендодавця та іншу, необхідну для здійснення орендних платежів, інформацію. Отже, ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання з повідомлення орендаря про зміну орендодавця.
Щодо порушення місячного терміну повідомлення орендаря про зміну власника земельної ділянки з дня набуття права власності, то слід зазначити, що чинне законодавство України не встановлює наслідків порушення вказаних строків. Крім того, матеріали справи не містять доказів намагання орендарем здійснити оплату за 2019-2021 роки до обізнаності про спадкоємця орендодавця, так і після обізнаності про нього, тобто з жовтня 2021 року, у відповідності до умов договорів оренди землі, а саме здійснення оплати до 26 грудня поточного року.
Таким чином, колегія суддів апеляційного суду враховує відсутність у матеріалах справи доказів, що свідчать про наміри ТОВ «Агрофірма Корнацьких» належно виконати зобов`язання щодо сплати орендної плати за договором оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року. При цьому доказів ухилення орендодавцем від отримання орендних платежів за вказаним договором відповідачем не надано.
Ураховуючи наведене, за наявності істотного порушення ТОВ «Агрофірма Корнацьких» умов договору оренди земельної частки (пай) від 28 грудня 2009 року, правильними є висновки суду першої інстанції про обґрунтованість  заявленої вимоги про стягнення з орендаря заборгованості за договором оренди земельної ділянки від 2019-2021 року у розмірі 10 114,98 грн, при цьому відповідач будь-яких заперечень щодо саме такого розміру заборгованості ні у суді першої інстанції, ні в доводах апеляційної скарги не зазначав. 
Викладене свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для розірвання оспорюваного договору орендної частки (пай) і стягнення заборгованості по орендній платі.
Між тим, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору в достатній мірі не дотримався вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення в частині вирішення позовних вимог щодо зобов`язання ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1567 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,0171 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області власнику – ОСОБА_1 , в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки з огляду на таке.
Вирішуючи зазначені вимоги, суд першої інстанції не надав відповідної правової оцінки цим вимогам з огляду на надані сторонами докази та не зазначив норм матеріального права, якими він керувався задовольняючи такі вимоги.
Між тим, положеннями статті 34 Закону України «Про оренду землі», на яку посилалася позивач у позовній заяві, передбачені наслідки припинення або розірвання договору оренди землі, а саме, у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
У разі невиконання орендарем обов`язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.
Отже, повернення земельної ділянки є похідним від задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі.
Суд першої інстанції задовольнивши вимоги про розірвання договору оренди земельної частки (пай) від 28 грудня 2009 року зобов`язав відповідача повернути земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1567 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,0171 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області власнику – ОСОБА_1 , в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки.
Відповідно до частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Між тим, матеріали справи не містять письмових доказів, а саме акту приймання-передачі земельної ділянки, що за договором оренди земельної частки (пай) від 28 грудня 2009 року відповідачу передавалися земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1567 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,0171 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області. За умовами зазначеного договору земельної частки (пай) ОСОБА_2 передала відповідачу в оренду земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів вартістю 40 392 грн 33 коп, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв). 
Зазначене свідчить про те, що суд першої інстанції безпідставно як наслідок розірвання договору оренди земельної частки (паю) зобов`язав ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути зазначені земельні ділянки відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки, а відтак судове рішення в цій частині є необґрунтованим та не відповідає встановленим обставинам справи та наданим сторонами доказам.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржене рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1567 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,0171 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області власнику – ОСОБА_1 , в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині оскаржене судове рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Згідно з частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Між тим, з огляду на те, що судовий збір за похідною вимогою сторони не сплачували, а в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити частково.
Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 червня 2022 року в частині вирішення позовних вимог про повернення земельних ділянок скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про зобов`язання повернути земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,1567 га з кадастровими номерами 4825481800:01:000:1050 площею 2,5345 га, 4825481800:01:000:1051 площею 1,4002 га, 4825481800:01:000:1052 площею 0,0171 га, 4825481800:01:000:1053 площею 0,2049 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, в належному агротехнічному стані відповідно до акту приймання-передачі земельної ділянки відмовити.
В іншій частині зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України. 

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська