Справа № 127/14275/18
Провадження № 22-ц/801/2040/2022
Категорія: 21
Головуючий у суді 1-ї інстанції Медяна Ю. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2022 року	Справа № 127/14275/18	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.
з участю секретаря судового засідання: Ковальчук О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу №127/14275/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача – Вінницька міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою,
за апеляційною скаргою  відповідачки ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Медяної Ю.В.,
встановив:

В червні 2018 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача – Вінницька міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником 33/50 часток будинковолодіння, розташованого у АДРЕСА_1 згідно договору дарування від 01.11.1985 та договору від 08.05.1984 про визначення порядку користування частками будинковолодіння. Іншим співвласником будинковолодіння є ОСОБА_2 .
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 15.09.1953 №31/1183 колишньому власнику будинковолодіння було надано в постійне користування земельну ділянку 1180 кв.м. що підтверджується також довідкою КП ВМБТІ від 16.05.2018 №2630.
Позивач планує скористатись своїм правом на приватизацію частини вказаної земельної ділянки. Згода на встановлення добровільного порядку користування відсутня.
З огляду на викладене, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав..
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача – Вінницька міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою - задоволено.
Встановлено порядок користування земельною ділянкою площею 1180 кв.м. розташованою у м. Вінниці за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанту 2 додатку №3 висновку №477 складеного 09.08.2019 року судовим експертом ТОВ "Подільський центр судових експертиз", згідно з яким співвласник 33/50 часток ОСОБА_1 користується земельною ділянкою площею 764 кв.м., а співвласник 17/100 та 17/100 часток ОСОБА_2 користується земельною ділянкою 386 кв.м., земельною ділянкою площею 30 кв.м. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 користуються спільно в рівних частках по Ѕ кожній.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1057,40 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової земельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи у сумі 6200 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1  витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9428 грн. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та позиції учасників справи у відзивах на неї та у судовому засіданні
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом всіх обставин справи, просила рішення суду скасувати, а у справі ухвалити нове рішення або змінити рішення. Вказав, що судом не взято до уваги що у домоволодіння є сад та город але даним обставинам правової оцінки не надано, судом не встановлено порядок користування садом та городом. Крім того в судому рішенні не вказано підстави для стягнення судових витрат.
08 листопада 2022 року надійшов відзив від представника позивачки ОСОБА_1 – адвоката Путіліна Є.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу. У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – адвокат Путілін Є.В. вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
В судовому засіданні представник відповідач ОСОБА_2 та представник позивача адвокат Семенюк І.В. апеляційну скаргу підтримали, просили суд її задовольнити на підставі мотивів викладених в апеляційній скарзі.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Путілін Є.В. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Представник третьої особи Харчук В.М. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з огляду на таке.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції
Судом першої інстанції встановлено, що згідно договору дарування від 01.11.1985, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 49/100 житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 1160 кв.м. (т.1 а.с. 5-6)
Згідно договору від 08.05.1984, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , що проживають у АДРЕСА_1 , володіючи цілим житловим будинком, з якого ОСОБА_3 належить 33/50, а ОСОБА_4 та ОСОБА_1 – 17/50 частини на основі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою вінницькою державною нотаріальною конторою 17.03.1972 по реєстру №1355, зареєстрованого у Вінницькому міському бюро технічної інвентаризації 30.04.1972 встановили порядок користування вказаним будинком. (т.1 а.с.7)
Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок у АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 належить 33/50, а ОСОБА_4 та ОСОБА_1 – по 17/100 частини вказаного житлового будинку. (т.1 а.с.8-11)
Відповідно до рішення Виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №31/1183 від 15.09.1953 зареєстровано за землекористувачами будівельного квартагу №38960 кв.м. виявлені залишки земельних ділянок залишено у тимчасовому користуванні землекористувачам вказаного кварталу, у тому числі, земельну ділянку площею 1180 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1 а.с.12-13)
Відповідно до відповіді Вінницького міського бюро технічної інвентаризації №2630 від 16.05.2018, згідно матеріалів інвентиразаційної справи №1552 на житловий будинок АДРЕСА_3 ) на підстав рішення Виконкому Вінницької міської ради депутатів трудящих №31/1183 від 15.09.1953 за вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 1180 кв.м. Повідомляється, що згідно з додатком №2/244 до рішення Виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №200 від 04.06.1987, житловому будинку АДРЕСА_1 , присвоєно АДРЕСА_1 . Крім того, присутня інформація про зміну номера, а саме: 1948 рік – АДРЕСА_4 ; 1964 рік – АДРЕСА_5 ; 1977 рік – АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.14)
Відповідно до акту прийомки-передачі межевих знаків на зберігання від 05.05.2018, межі земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , наданої власнику/користувачу земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , для будівництва і обслуговування жутлового будинку, господарських будівель і споруд закріплені в натурі (на місцевості) межевими знаками. (т.1 а.с.16)
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 17.03.1972, спадкоємцями ОСОБА_5 за законом є дружина – ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_1 в рівних частках. До складу спадкового майна входить половина житлового будинку з відповідною частиною службових будівель, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належало померлому на підставі довідки, виданої Вінницьким міським бюро технічної інвентаризації 25.2.1972 №82. Друга половина вказаного будинку з відповідною часткою службових будівель належить ОСОБА_3 згідно ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю УРСР. (т.1 а.с.84)
Вдіповідно до договору дарування від 07.08.1984, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_4 17/100 частини жилого будинку в АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.89)
Відповідно до висновку експерта №477 від 09.08.2019 за результатами проведення судової земельно-технічної та оціночної експертизи на розгляд суду запропоновано варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою площею 1180 кв.м. домоволодіння АДРЕСА_1 між співвласниками. (т.1 а.с.179-211)
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2021 по справі №127/14777/19, якою затверджено мирову угоду у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення часток та виділ часток в натурі, встановлення порядку користування житловим будинком, визнання права власності на новостворене майно, згідно якої:
1.Частка у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 складає 33/50 часток будинковолодіння.
АДРЕСА_6 .Частка у праві спільної часткової власності ОСОБА_2 складає 17/100 та 17/100 часток будинковолодіння.
АДРЕСА_7 .Сторони встановлюють наступний порядок користування будинковолодінням АДРЕСА_1 :
ОСОБА_1 користується коридором 1-2 площею 4.7 кв. м., коридором 1-3 площею 4.7 кв.м., кімнатою 1-4 площею 16.1 кв. м., кімнатою 1-5 площею 11.7 кв.м., кімнатою 1-6, площею 14.9 кв.м., кімнатою 1-7 площею 7.4.кв.м., кухнею 1-8 площею 7,0 кв.м. Разом 65.8 кв.м.
ОСОБА_2 користується; коридором 2-1 площею 4.4.кв.м., коридором 2-2 площею 3.7 кв.м., санвузлом 2-3 площею 5,4 кв.м., кухнею 2-4 площею 11.5 кв.м, кімната 2-5 площею 10.5 кв.м, кімната 2-6 площею 9,0 кв.м., Разом 44,5кв.м.
Коридором 3-1 площею 1,3 кв.м. санвузлом 3-2 площею 1,6 кв.м., кімнатою 3-3 площею 19,2 кв.м., кімнатою 3-4 площею 10,7 кв.м., коридором 3-5 площею 3.6 кв.м., кухнею 3-6 площею 5.1 кв.м Разом 41.5.кв.м.
ОСОБА_1 користується: наступними господарськими спорудами сарай під літерою «б», сарай під літерою «Б», погрібом «п/Б», криницею 5.
ОСОБА_2 користується; наступними господарськими спорудами гараж під літерою «Д», з оглядовою ямою «о/Д», сарай під літерою «В», погріб «п/В», вбиральня під літерою «Г», сарай під «б- 1».
ОСОБА_2 зобов`язується у місячний термін з дня набрання чинності даною мировою угодою демонтувати тимчасовий гараж під літ «Ж». (т.2 а.с.9-10)
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2022 по справі №127/28862/21 в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про встановлення факту права власності та зобов`язання провести перерахунок часток власності між співвласниками відмовлено. (т.2 а.с.120)
Вказане рішення було залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 16.08.2022. (т.2 а.с.126-131)
Письмові докази відповідають вимогам ст.ст. 77-79 ЦПК України і враховуються судом відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України.
Частиною першою статті 88 Земельного кодексу України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.
Згідно з ч.3 та 4 ст.88 ЗК України учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки з складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Відповідно до пункту 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» встановлено, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель і споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо.
Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).
В постанові Верховного Суду від 21.06.2022 р. (справа №585/3475/17) зазначено, що при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», зазначено, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд   на   час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що частка у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 складає 33/50 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 , а частка ОСОБА_2 складає 17/100 та 17/100 часток вказаного будинковолодіння.
Як вбачається з затвердженої ухвалою суду від 28.05.2021 мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Вінницької міської ради про встановлення юридичного факту, встановлення часток та виділ часток в натурі, встановлення порядку користування житловим будинком, визнання права власності на новостворене майно, сторони погодили, що частка у праві спільної часткової власності ОСОБА_1 складає 33/50 часток будинковолодіння, а частка у праві спільної часткової власності ОСОБА_2 - 17/100 та 17/100 часток будинковолодіння. Також рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.05.2022, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» про встановлення факту права власності та зобов`язання провести перерахунок часток власності між співвласниками. А тому суд вважає безпідставними доводи відповідача та його представника, що частка у домоволодінні по АДРЕСА_1 у відповідача збільшилась до 61/100. 
З огляду на наведені норми закону та встановлені обставини, враховуючи недосягнення сторонами угоди щодо порядку користування земельною ділянкою, а також враховуючи частки сторін в домоволодінні, з метою дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним із них належним майном, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визначення між сторонами порядок користування земельною ділянкою площею 1180 кв.м. розташовану у м. Вінниці за адресою:  АДРЕСА_1 , згідно варіанту 2 додатку №3 висновку №477 складеного 09.08.2019 року судовим експертом ТОВ "Подільський центр судових експертиз", згідно з яким співвласник 33/50 часток ОСОБА_1  користується земельною ділянкою площею 764 кв.м., а співвласник 17/100 та 17/100 часток ОСОБА_2  користується земельною ділянкою 386 кв.м., земельною ділянкою площею 30 кв.м.  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 користуються спільно в рівних частках по Ѕ кожній.
Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого висновку суду першої інстанції, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для апелянта, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Проте при вирішенні питання про стягнення судових витрат суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_7 є інвалідом другої групи загального захворювання та безпідставно, з порушенням норм процесуального права, стягнув з неї судовий збір на користь позивачки ОСОБА_1 у сумі 1057,40 грн. 
Відповідно до положень частини 2 та 4 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
Отже, у цій частині оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом виключення з резолютивної частини рішення суду першої інстанції абзацу третього щодо стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_1 судового збору у сумі 1057,40 грн. 
Керуючись 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргувідповідачки ОСОБА_2  -залишити без задоволення.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2022 року - залишити без змін.
Виключити з резолютивної частини рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2022 року абзац третій щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у сумі 1057,40 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       
Головуючий:  І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська