ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5075/21                                                  Головуючий у 1-й інстанції: Руденко А.В. 
                                                                                                     Суддя-доповідач: Василенко Я.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 вересня 2022 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                    Василенка Я.М.,
суддів                              Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Уманської міської ради про скасування відмови та зобов`язання затвердити технічну документацію і передати земельну ділянку у власність, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду першої інстанції з позовом, в якому просили: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Уманської міської ради №35-8/8 щодо відмови у задоволенні заяв про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,0307 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та площею 0,0875 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 для ведення особистого селянського господарства та передачі цих земельних ділянок у власність;
- зобов`язати Уманську міську раду затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), виготовлену ПП «Геоплан» по АДРЕСА_1 , площею 0,0307 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, в т.ч. сервітути (прохід): площею 0,0033 га; 0,0010 га; 0,0007 га, з кадастровими номерами 7110800000:02:004:0652 площею 0,0103 га, 7110800000:02:004:0653 площею 0,0103 га, 7110800000:02:004:0654 площею 0,0093 га, 7110800000:02:004:0655 площею 0,0008 га, для ведення особистого селянського господарства площею 0,0875 га в т.ч. сервітут (прохід) площею 0,0007 га, кадастровий номер 7110800000:02:004:0651 площею 0,0875 га.;
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2008 серії НОМЕР_1 позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить 2/5 частки у будинку по АДРЕСА_1 .
Рішенням Уманської міської ради від 09.09.2011 №3.25-10/6  на підставі матеріалів інвентаризації затверджено прибудинкову територію за адресою: АДРЕСА_1 , площею 3188 кв.м. 
Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2016 у справі №705/4693/15-ц визнано мирову угоду, яка укладена 05 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , згідно з якою позивачам надається у користування  4 відокремлених земельних ділянки  загальною площею 307,2 кв. м, в т.ч.: ділянка під частиною  будинку літ. «А» , площею 102,6 кв.м; ділянка під частиною двору, площею 8,1 кв м; ділянка під частиною сараю літ. «Б»  та двором, площею 94,8 кв.м; ділянка під частиною двору, 101,7 кв м (пункт 2); відокремлена земельна ділянка площею 875 кв.м. в городній частині.
Рішенням Уманської міської ради від 23.12.2016 №6.51-22/7 надано ОСОБА_1 згоду на відновлення меж земельних ділянок.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як співвласники будинку, звернулись до ПП «ГЕОПЛАН», яке виготовило технічну документацію на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0307 га, в т.ч. сервітути (прохід): площею 0,0033 га, 0,0010 га, 0,0007 га, та було визначено кадастрові номери: 7110800000:02:004:0652 площею 0,0103 га, 7110800000:02:004:0653 площею 0,0103 га, 7110800000:02:004:0654 площею 0,0093 га, 7110800000:02:004:0651 площею 0,0008 га, для ведення особистого селянського господарства площею, 0,0875 га, в т.ч. сервітут (прохід) площею 0,0007 га, кадастровий номер 7110800000:02:004:0651 площею 0,00875 га, в межах м. Умані.
У подальшому, після виготовлення технічної документації ОСОБА_1 звернувся до Уманської міської ради із заявами №1287 від 04.03.2020 (вх. №353/14-11) та №1288 від 04.03.2020 (вх. №354/14-11) про затвердження технічної документації та надання у власність земельних ділянок по АДРЕСА_1 : площею 0,0307 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0875 га, для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №580/2135/20 зобов`язано Уманську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.03.2020 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по АДРЕСА_1 : площею 0,0307 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0875 га для ведення особистого селянського господарства, та надання земельних ділянок у власність у встановлені законом строки.
На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 у справі №580/2135/20 Уманська міська рада розглянула заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 04.03.2020 і від 24.11.2020 та прийняла рішення від 26.02.2021 №35-8/8, яким відмовила в задоволенні заяв позивачів про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) площею 0,307 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастрові номери: та площею 0,0875 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 та передачі у власність з таких підстав: 
1)          технічна документація розроблена всупереч рішенню Уманської міської ради від 23.12.2016 № 6.51-22/7 «Про розгляд звернень  громадян та установ з питань землекористування», яким надано згоду на відновлення меж земельної ділянки заявнику для будівництва і обслуговування  жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , та статтям 50, 55 Закону України «Про землеустрій;
2)          Уманською міською радою  не приймалось рішення  про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення  земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства;
3)          реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі  проведена всупереч вимогам статті 79-1 Земельного кодексу України та пункту 109 постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012  № 1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру»;
4)          земельна ділянка площею 0,0307 га, яка вказана у зверненні, не є цілим об`єктом земельних відносин, а відповідно до розробленої технічної документації із землеустрою складається з площ: 0,0093 га (кадастровий номер  7110800000:02:004:0654), 0,0103 га (кадастровий номер 7110800000:02:004:0653), 0,0008 га ( кадастровий номер 7110800000:02:004:0655), 0,0103 га (кадастровий номер 7110800000:02:004:0652), що суперечить вимогам пункту 4 статті 116 Земельного кодексу України, статті 55 Закону України «Про землеустрій». 
Також, рекомендовано заявникам спільно з розробником документації із землеустрою привести у відповідність до вимог чинного законодавства  технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення)  меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) вказаних у рішенні. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивачі звернулись з даним позовом до суду першої інстанції.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що надана на затвердження технічна документація не відповідає положенням Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій», оскільки рішення про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства Уманською міською радою не приймалось; земельна ділянка площею 0,0307 га не є цілим об`єктом земельних відносин, оскільки згідно з розробленою технічною документацією складається з 4-х земельних ділянок з окремими кадастровими номерами, а посилання на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.10.2016 у справі №705/4693/15-ц та рішення Черкаського окружного адміністративного суду у справі № 580/2135/20 від 26.10.2020, є неприйнятним, оскільки вказані судові рішення не мають відношення до заявлених позовних вимог і не встановлюють обставини, що мають значення для справи.
Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спірні відносини регулюються Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій» та прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами.
Згідно ст. 79 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Відповідно до ч. 1 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.
Згідно ч.ч. 2-5 ст. 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі (ч. 3 вказаної статті); земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Відповідно до ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї; державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Згідно ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.
Частина 1 ст. 116 ЗК України передбачає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (п.2 цієї статті). 
Згідно ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).
Згідно ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: 
б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; 
г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
За змістом вказаних приписів передача земельної ділянки у власність здійснюється лише після її формування як об`єкта цивільних прав, присвоєння кадастрового номера та внесення її до Державного земельного кадастру.
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2008 серії НОМЕР_1 позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належить 2/5 частки у будинку по АДРЕСА_1 .
Отже, позивачі мають право на безоплатну передачу у їх власність земельної ділянки, на якій знаходиться належна їм на праві власності частка будинку, в межах норми не більше 0,10 га для всього житлового будинку, будівель та господарських споруд.
Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 вказаної  статті).
Порядок приватизації громадянами земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, визначений ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України.
Так, згідно ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України (в редакції, яка діяла на час прийняття спірного рішення від 26.02.2021) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.
Згідно зі ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлений порядок та вимоги до технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється без надання дозволу Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст.122 Земельного кодексу України, у разі передачі: а) у власність чи користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано. Така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку; б) у користування земельної ділянки державної чи комунальної власності, що перебуває в постійному користуванні підприємств, установ, організацій, на якій розташоване нерухоме майно (будівля, споруда), яке є об`єктом державно-приватного партнерства (концесії). Така технічна документація розробляється на замовлення державного партнера (концесієдавця).
Отже, приватизація земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, що перебуває у власності громадян, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка розробляється за замовленням власника житлового будинку без надання дозволу органу місцевого самоврядування.
Як вже було зазначено вище, позивачі звернулись до відповідача із заявою (клопотанням) від 24.11.2020 (а.с. 187) про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0307 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.
У технічній документації на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0307 га, в т.ч. сервітути (прохід): площею 0,0033 га, 0,0010 га, 0,0007 га, зазначено, що   вказана земельна ділянка складається з 4-х окремих земельних ділянок за кадастровими номерами: 7110800000:02:004:0652 площею 0,0103 га, 7110800000:02:004:0653 площею 0,0103 га, 7110800000:02:004:0654 площею 0,0093 га, 7110800000:02:004:0651 площею 0,0008 га.
Отже, всупереч приписам ст. 79, 791, 80 ЗК України земельна ділянка площею 0,0307 га не сформована як окремий об`єкт цивільних прав, їй не присвоєний кадастровий номер з внесенням до Державного земельного кадастру, та всупереч ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,0307 га як на окремий об`єкт не розроблена.
За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що земельна ділянка площею 0,0307 га не може бути об`єктом цивільних прав та відповідно до ч. 9,10 ст. 791 ЗК України не може бути передана у власність позивачам.
При цьому,  як вірно було зауважено відповідачем та з чим погодився суд першої інстанції, позивачі не мають права на безоплатну приватизацію 4-х земельних ділянок, оскільки згідно ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.
Щодо безоплатної приватизації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0875 га кадастровий номер 7110800000:02:004:0651 колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 118 ЗК України та ст. 55 Закону України «Про землеустрій» приватизація земельних ділянок, які перебувають у користуванні,  крім земельних ділянок, на яких знаходиться житловий будинок, здійснюється у разі надання згоди органом місцевого самоврядування на розроблення  технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі.
У разі коли земельна ділянка не перебувала у користуванні, надання її у власність шляхом безоплатної приватизації здійснюється у порядку, передбаченому ч.6-8 ст. 118 ЗК України.
Так, згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). 
Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Отже, приватизація земельних ділянок, які не перебували у користуванні, здійснюється за умови отримання дозволу органу місцевого самоврядування та розроблення за замовленням громадян проекту землеустрою  щодо відведення земельної ділянки.
Згідно ст. 55 Закону України «Про землеустрій» технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, зокрема,  в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Відповідно до п.п. 1 п. 109 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється за заявою особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки у разі її передачі у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.
Як вже було зазначено вище, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками 2/5 часток у будинку по АДРЕСА_1 згідно копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2008 серії НОМЕР_1 , тобто з 02.04.2008.
Стаття 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. 
Згідно статті 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 
Колегія суддів звертає увагу, що позивачі на підтвердження права користування земельною ділянкою площею 0,0875 га не надали інформацію з Державного реєстру прав на нерухоме майно, отже законне право користування земельною ділянкою не підтвердили.
Посилання апелянта на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області  від 05.10.2016 у справі № 705/4693/15-ц про затвердження мирової угоди як на документ, що підтверджує користування земельною ділянкою  площею 0,0875 га, колегія суддів оцінює критично, оскільки вказана ухвала підтверджує лише порядок фактичного користування земельними ділянками, проте не є документом, на підставі якого у позивачів виникло право користування спірною земельною ділянкою.  Не є таким документом і рішення Уманської міської ради від 09.09.2011 №3.25-10/6 про затвердження прибудинкової території по АДРЕСА_1 площею 3188 кв.м. та рішення Уманської міської ради від 23.12.2016 №6.51-22/7 про надання згоди на відновлення меж земельних ділянок.
За вказаних обставин, умовою для безоплатної передачі у власність земельної ділянки площею 0,0875 га є дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.
Як було встановлено судом першої інстанції і не заперечувалось позивачами, останні не звертались до Уманської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0875 га кадастровий номер 7110800000:02:004:0651. Відповідно, дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність позивачів земельної ділянки площею 0,0875 га відсутній.
Вказані обставини свідчать, що надана позивачами технічна документація на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі не відповідає вищезазначеним вимогам, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Уманської міської ради від 26.02.2021 №35-8/8 є законним та скасуванню не підлягає.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, та зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.
При цьому, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02.11.2021 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий:                                                                                Василенко Я.М.                       

Судді:                                                                                          Ганечко О.М. 

                                                                                                    Кузьменко В.В.