Номер провадження: 33/813/1007/22
Номер справи місцевого суду: 947/9876/22 
Головуючий у першій інстанції Іванчук В. М.
Доповідач Полікарпова О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.09.2022 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Полікарпова О.М.,
за участю секретаря судового засідання Кузьміч Г.Р.,
особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Абрамова Максима Вікторовича, діючого від імені ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17 000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 496,20 грн.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 21.04.2022 року серії ААД № 219181 в цей день о 23:10 год. в м. Одеса по проспекту Небесної Сотні, біля будинку № 2-А/5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, зіниці очей не реагують на світло, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння за допомогою технічних засобів у спеціалізованому медичному закладі. Своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Не погоджуючись із вказаною постановою, 08.08.2022 року захисник Бабія С.Л. Абрамов М.В. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування своїх вимог адвокат зазначає, що:
- у протоколі від 21.04.2022 року серії ААД № 219181 не зазначено чи порушено водієм ПДР України;
- працівником поліції не було роз`яснено водію його права та обов`язки, передбачені ч.1 с. 268 КУпАП;
- зі змісту протоколу та відеозапису з нагрудної камери відеореєстратора не зрозуміло ким і як було встановлено ознаки наркотичного сп`яніння;
- працівниками поліції не було роз`яснено ОСОБА_1 процедуру проходження огляду на стан сп`яніння і наслідки відмови від цього та не було залучено двох свідків;
- долучений до протоколу відеозапис містить ознаки склейок та монтажу, події на ньому розгортаються не у хронологічному порядку;
- матеріали справи не містять доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши у судовому засіданні ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що вона відповідає приписам наведених норм закону, оскільки в ній наведені положення матеріального та процесуального права, якими керувався суддя при її ухваленні, а також мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.
В рішенні у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до п.2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є самостійним складом адміністративного правопорушення та тягне за собою відповідальність, передбачену, санкцією даної статті.

Апеляційний суд не може погодитись із доводами апелянта щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП України, за кваліфікуючою ознакою відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки вона повністю доведена та підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 21.04.2022 року серії ААД № 219181, зміст якого викладений вище; 
- відеозаписом з портативних відеореєстраторів №470586 та №471469, наданих співробітниками поліції, з яких вбачається, що 21.04.2022 року о 23:10 год., в м. Одеса по проспекту Небесної Сотні, біля будинку № 2-А/5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: порушення мови та координації рухів, повідомив працівникам поліції про те, що вживав наркотичні речовини, після чого відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у спеціалізованому медичному закладі.
Доводи адвоката щодо порушеного права ОСОБА_1 на захист апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з такого.
Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
З матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 , який власним підписом засвідчив, своє ознайомлення з місцем та часом розгляду судової справи, був позбавлений можливості скористатись своїми, передбаченими ст. 268 КУпАП правами. Зокрема, про об`єктивну можливість та факт користування ОСОБА_1 своїми правами свідчить те, що він скористався юридичною допомогою адвоката Абрамова М.В., який здійснював представництво його інтересів суді першої інстанції, в тому числі і шляхом подання заперечень.
Апеляційний суд також звертає увагу, що апелянта було сповіщено належним чином про час та місце розгляду справи судом апеляційної інстанції, що дозволило йому скористатись правами, передбаченими ч.1 ст. 268 КУпАП, і у суді апеляційної інстанції.
Щодо посилання апелянта на те, що наявний у матеріалах справи відеозапис нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом, а проведений огляд вимагав залучення двох свідків, апеляційний суд звертає увагу на зміст ч.2 ст.266 КУпАП, якою визначено, що огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Зазначений порядок також узгоджується із вимогами, викладеними у Розід Х п.4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 (далі – Інструкція). 
За таких обставин апеляційний суд вважає безпідставними посилання адвоката Абрамова М.В. від імені ОСОБА_1 на необхідність залучення до фіксування факту відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку двох свідків.
Так, на виконання вимог Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18 грудня 2018 року №1026 (Інструкції №1026), інспекторами поліції велася відеозйомка під час виконання службових обов`язків та складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 , яка дозволяє встановити обставини справи, що є основною їх функцією.
Апеляційний суд вважає, що зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських, які діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію» та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Таким чином, оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з даними, що містяться в протоколі.
Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи та має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі.
Конкретних зауважень щодо невідповідності обставин, що мали місце під час складання протоколу серії ААД № 219181 від 21.04.2022 року, зафіксованим у відповідному відеозаписі, апеляційна скарга не містить, в той же час, апеляційний суд звертає увагу на те, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань, судове рішення може бути скасоване лише з метою виправлення істотної судової помилки. що узгоджується із правовим висновком, викладений у рішення ЄСПЛ у справі «Сутяжник проти Росії» .
Щодо посилань адвоката про те, що долучений до протоколу відеозапис містить ознаки склейок та монтажу, події на ньому розгортаються не у хронологічному порядку, апеляційний суд звертає увагу на те, що хоча наведені відеозаписи сформовані шляхом компіляції у один відеофайл записів з двох камер нагрудних відеореєстраторів поліцейських, початок та кінець яких чітко відображений у таких файлах. Наведене жодним чином не впливає на інформативність таких відеозаписів щодо обставин справи.

Зміст наведеного відеозапису спростовує також посилання адвоката на відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом та нероз`яснення працівниками поліції останньому процедури проходження огляду на стан сп`яніння та наслідки відмови від такої дії.
Так, з наявних у матеріалах справи відеозаписів вбачається, що протягом складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення, ознайомленням із його змістом, як і протягом усієї взаємодії із працівниками поліції, ОСОБА_1 жодних зауважень щодо особистого перебування за кермом не зробив, як вбачається і те, що пропонуючи ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законі порядку працівником поліції було роз`яснено процедуру такого огляду та наслідки відмови він нього.
Зауваження адвоката щодо неможливості встановити зі змісту протоколу та відеозапису нагрудної камери ким і як було встановлено ознаки наркотичного сп`яніння апеляційний суд відхиляє як безпідставні та надумані, адже, як вбачається зі змісту відеозапису та протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 219181 вбачається, що протокол було складено поліцейським відділку 1 роти 7 батальйону 2 полку УПП в Одеській обл. ДПП рядовим поліції Андрієм Зяйко, відповідно до вимог ч.1 ст. 255 КУпАП та п.6 розд. Х Інструкції.
Апеляційний суд знаходить слушними доводи адвоката щодо відсутності у протоколі, у порушення вимог ст.265 КУпАП, пункту ПДР України, який було порушення водієм, втім, на переконання апеляційного суду, скасування оскаржуваної постанови з цієї підстави є надмірним формалізмом у трактуванні процесуального законодавства, не відповідатиме загальним засадам права, оскільки таке порушення не впливає на правильність висновків суду про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто у відмові від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд констатує, що при визначені виду та міри адміністративного стягнення судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч.1 КУпАП. 
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що не вбачається підстав для скасування або зміни постанови суду.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду                                                        О.М. Полікарпова