ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/17931/20                                                Головуючий суддя І інстанції Колесник С.А.
Апеляційне провадження № 33/818/299/22                                           Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ст. 124 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року                                 м.Валки Харківської області

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., за участю секретаря - Вакули Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його захисника Скороходова Є.С. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, -

в с т а н о в и в:

Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.
Також з   ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.;

ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн. 00 коп.
Також з   ОСОБА_2 стягнуто судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп.

Постановою встановлено, що 08.10.2020 о 07:56 год. в м. Харкові, траса Харків-Київ-Довжанський 496 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом MAN TGL 8.180 д/н. НОМЕР_2 , при перестроюванні не дав дорогу транспортному засобу ВАЗ 21063 д/н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися. Внаслідок чого сталось зіткнення транспортного засобу ВАЗ 21063 д/н. НОМЕР_3 та транспортного засобу Mitsubishi Pajero д/н. НОМЕР_4 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.
08.10.2020 о 07:56 год. в м. Харкові, траса Харків-Київ-Довжанський 496 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н. НОМЕР_3 , рухаючись на дорозі з двохстороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого здійснив ДТП з транспортним засобом Mitsubishi Pajero д/н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався йому назустріч, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
Дії водія ОСОБА_2 були кваліфіковані як порушення п. 10.3 Правил Дорожнього руху України, а дії водія ОСОБА_1 кваліфіковані як порушення п. 11.4 Правил Дорожнього руху України, тобто вчинення правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його захисник Скороходов Є.С. просять судову постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати та прийняти в цій частині нову постанову.
Свої вимоги обґрунтовують тим, що подія ДТП відбулася з вини ОСОБА_2 , який порушив вимоги п. 11.4 Правил Дорожнього руху України (далі ПДР України) та його дії знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням ДТП та його наслідками.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано його матеріальне становище, що також свідчить про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення в цій частині.
Крім того, судом першої інстанції безпідставно не задоволено клопотання сторони захисту про призначення авто-технічної експертизи, так як є необхідність в спеціальних авто-технічних знаннях, якими учасники справи, в тому числі й суд першої інстанції, не володіють.

В своїй апеляційній скарзі і під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та захисником Скороходовим Є.С. також заявлено клопотання про призначення авто-технічну експертизу, яке, з урахуванням думки учасників процесу, в тому числі ОСОБА_2 , судом апеляційної інстанції задоволено та призначено у справі комплексну судову автотехнічну експертизу, виконання якої доручено експертам Національного наукового центру « Інститут судових експертиз ім. М.С. Бокаріуса » (а.с.84, 85-86). Тобто експертне дослідження проводилося з урахуванням особистих пояснень сторін щодо події ДТП, які надані ними в межах провадження.

14.11.2022 року та 28.11.2022 року в судові засідання в суд апеляційної інстанції ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлені про місце, дату і час судового розгляду, не зявилися.
Будь-яких клопотань від ОСОБА_1 , який подав апеляційну скаргу і є ініціатором апеляційного перегляду оскаржуваної постанови суду першої інстанції, про відкладення судового засідання, яке було призначено на 14 год. 30 хв. 28.11.2022 року, до суду канцелярії апеляційного суду не надходило.
З захисником Скороходовим Є.С. телефонного зв`язку за телефонним номером, який міститься в матеріалах справи, немає та за повідомленням ОСОБА_1 , під час його виклику в судове засідання в суд апеляційної інстанції, його захисник на теперішній час знаходиться поза межами України.
При цьому суд апеляційної інстанції керується практикою ЄСПЛ, а саме рішенням Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року в справі "Пономарьов проти України", в якому наголошується, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Разом з цим, належить врахувати, що саме ОСОБА_1 та захисник Скороходов Є.С. є ініціатором апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
У цьому контексті суд також звертає увагу , що апеляційний перегляд здійснюється якраз за апеляційною скаргою особи , яка її подала , а вона в першу чергу мала б цікавитися питаннями призначення судових засідань у справі.
Слід також зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі Судової влади України та захисник Скороходов Є.С. не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
Крім того, 28.11.2022 року на електронну пошту Харківського апеляційного суду в черговий раз надійшло клопотання ОСОБА_2 про відкладення апеляційного розгляду на невизначений час так, як він знаходиться поза межами України на лікуванні разом із фотокопією довідки на іноземній мові. Зазначене клопотання ОСОБА_2 не підлягає задоволенню, оскільки чинним КУпАП України не передбачено відкладення судового засідання на «невизначений час», а ОСОБА_2 не надано суду достовірних відомостей, які могли міститися у відповідних медичних документах в перекладі на державну мову. Крім того, судом апеляційної інстанції вже неодноразово відкладалися судові засідання за клопотанням ОСОБА_2 , який також не подавав своєї апеляційної скарги на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року.
Крім того, в умовах дії воєнного стану, введеного 24 лютого 2022 року згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України № 2102-ІХ від 24.02.2022 «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з  військовою агресією РФ проти України, не передбачено припинення роботи Харківського апеляційного суду.
За таких обставин, враховуючи, що учасники процесу свідомо не скористалися своїм правом приймати участь у розгляді справи під час апеляційного розгляду, суд вирішив провадити апеляційний розгляд без участі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які були належні чином повідомлені про місце, дату і час судового засідання в суді першої інстанції, а також без захисника Скороходова Є.С. , який, зі слів ОСОБА_1 , перебуває наразі поза межами території України та будь-яких клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав, в межах апеляційних доводів, які містяться в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисника Скороходова Є.С., які є єдиними ініціаторами апеляційного перегляду постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 11.12.2020 року, а також з урахуванням наявних відомостей у матеріалах справи.
Більш того, належить врахувати, що на протязі усього часу перебування справи у провадженні апеляційного суду, сторони не надали будь-яких нових відомостей або доводів. 

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 та його захисника Скороходова Є.С. не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні.
Як вбачається з відомостей, що є наявними в матеріалах справи, суд першої інстанції не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 щодо порушення Правил дорожнього руху України.
Переглядаючи оскаржувану постанову в межах доводів поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 та захисника Скороходова Є.С., суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її законність та обґрунтованість, виходячи з наступного.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме відомості, що містяться у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 107491 від 08.10.2020 року; протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 148330 від 23.10.2020 року; схемі місця ДТП, яка сталася 08.10.2020 року; письмових пояснень ОСОБА_1 від 08.10.2020, 29.10.2020 року; письмових пояснень потерпілої ОСОБА_3 від 08.10.2020 року; письмових пояснень ОСОБА_2 від 23.10.2020 року
Як вбачається з відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 107491 від 08.10.2020 року, 08.10.2020 о 07:56 год. в м. Харкові, траса Харків-Київ-Довжанський 496 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21063 д/н. НОМЕР_3 , рухаючись на дорозі з двохстороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого здійснив ДТП з транспортним засобом Mitsubishi Pajero д/н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався йому назустріч, від чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків.
З відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 148330 від 23.10.2020 року, що 08.10.2020 о 07:56 год. в м. Харкові, траса Харків-Київ-Довжанський 496 км, водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом MAN TGL 8.180 д/н. НОМЕР_2 , при перестроюванні не дав дорогу транспортному засобу ВАЗ 21063 д/н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися. Внаслідок чого сталось зіткнення транспортного засобу ВАЗ 21063 д/н. НОМЕР_3 та транспортного засобу Mitsubishi Pajero д/н. НОМЕР_4 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки.
З відомостями, зафіксованими у цих протоколах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були ознайомлені, про що свідчить їх власноручний підпис у цих протоколах та наявність їх власноручних пояснень до них.
Крім того, відповідно до відомостей зафіксованих в схемі місця ДТП, яка сталася 08.10.2020 року, об`єктивно вбачається, що дорожньо-транспортна пригода між автомобілями ВАЗ 21063, д/н. НОМЕР_3 , та Mitsubishi Pajero, д/н. НОМЕР_4 , сталася на смузі останнього. Внаслідок події ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження(а.с.3). 
Суд бере до уваги те, що незважаючи на незгоду на час апеляційного розгляду із діями працівника поліції під час складання ним протоколу та схеми місця дорожньо-транспортної пригоди, цей протокол та схема місця ДТП складені уповноваженою державою особою і дії службової особи, що їх складала, в порядку передбаченому чинним законодавством, ОСОБА_1 та його захисником Скороходовим Є.С.не оскаржувалися, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівника поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу. Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання апелянта на незаконність дій працівника поліції під час складення протоколу або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у схемі місця ДТП.
З відомостей відеозапису подій від 08.10.2020 року, долученого до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль ВАЗ 21063 виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого сталося ДТП з транспортним засобом, який рухався в зустрічному напрямку. Водій ОСОБА_2 своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та при перестроюванні не надав переваги у русі транспортному засобу ВАЗ 21063, д/н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по тій смузі на яку він мав намір перестроїтися. 
Крім того, в ході судового розгляду в суді першої інстанції встановлено, що водій транспортного засобу ВАЗ 21063, д/н. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , знаючи про інформаційно-вказівний знак на табличці 5.21.1 ПДР України, не був уважним та не зміг відповідно реагувати на зміну дорожньої обстановки, внаслідок чого допустив виїзд на смугу руху, призначену для руху транспорту у зустрічному напрямку, де відбулось зіткнення з автомобілем Mitsubishi Pajero, д/н. НОМЕР_4 . З цими висновками суду першої інстанції також і погоджується і суд апеляційної інстанції.
Згідно висновку експерта №6660/666116535-16536 від 31.08.2022 року за результатами проведення комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи за матеріалами цієї справи, в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 10.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України. За умов, які викладені в дослідницькій частині висновку, вирішити питання постанови: «Чи мав водій автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_1 технічну можливість уникнути зіткнення у дорожньо-транспортній обстановці, що склалася, шляхом виконання вимог Правил дорожнього руху України?; Чи маються у діях водія автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_1 невідповідності правилам дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди?; Дії водія ОСОБА_1 , з технічної точки зору, перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди?; Чи мав можливість водій автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_5 , ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці об`єктивно виявити небезпеку для свого транспортного засобу?», - експертним шляхом не уявляється можливим.
Крім цього, згідно цього висновку експерта, в дорожній обстановці водій автомобіля «MAN TGL 8.180», д.н.з. НОМЕР_6 , ОСОБА_2 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.п. 9.2 (п/п «б»), 9.4, 10.1 та 10.3 (ч. 1) Правил дорожнього руху України. В даному випадку технічна можливість уникнути ДТП зі сторони водія автомобіля «MAN TGL 8.180», д.н.з. НОМЕР_6 , ОСОБА_2 визначалася виконанням вимог п.п. 10.1 та 10.3 (ч. 1) Правил дорожнього руху України, для чого у нього не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля «MAN TGL 8.180», д.н.з. НОМЕР_6 , ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.п. 10.1 та 10.3 (ч. 1) Правил дорожнього руху України і, з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди. В дорожній обстановці дії водія автомобіля «MAN TGL 8.180», д.н.з. НОМЕР_6 , ОСОБА_2 в тій частині, що перед маневром ліворуч він заздалегідь не подавав сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, не відповідали вимогам п.п. 9.2 (п/п «б»), 9.4 Правил дорожнього руху України. За умов, які викладені в дослідницькій частині висновку, дії водія автомобіля «MAN TGL 8.180», д.н.з. НОМЕР_6 , ОСОБА_2 , які не відповідали вимогам п.п. 9.2 (п/п «б»), 9.4 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, не знаходилися в причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди.
За умов, які викладені в дослідницькій частині висновку, питання постанови: «Чи мав можливість водій автомобіля «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_5 . ОСОБА_1 у даній дорожній обстановці об`єктивно виявити перешкоду на проїжджій частині, по якій він рухався?; Чи мав можливість водій автомобіля «MAN TGL 8.180», д.н.з. НОМЕР_6 . ОСОБА_2 у даній дорожній обстановці об`єктивно виявити небезпеку для свого транспортного засобу та перешкоду на проїжджій частині, по якій він рухався?»; «Чи були у водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перешкоди технічного характеру для виконання вимог Правил дорожнього руху України з метою уникнення зіткнення транспортних засобів?», - експертом не вирішувалися.
При цьому, суд апеляційної інстанції бере до уваги, що зазначений висновок експерта проведений внаслідок аналізу всіх письмових доказів у справі та долученого до матеріалів справи відеозапису подій від 08.10.2020 року, а також не містить різних висновків щодо варіантів за показаннями  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , і збігається з висновками суду першої інстанції щодо оцінки фактичних даних.
Відповідно до п. 11.4 ПДР України, на дорогах з двостороннім рухом, які мають що найменше дві смуги для руху в одному напрямку, забороняється виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги.
Згідно вимог 10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху
Відповідно до п.12.3 ПДР України, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Під час розгляду справи в суді першої апеляційної інстанції і в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 свою провину у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди заперечував. Причиною виникнення ДТП, на його думку, стало порушення правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 . 
При цьому, ОСОБА_1 не заперечує, що рухався на автомобілі «ВАЗ 21063», д.н.з. НОМЕР_5 , позаду автомобіля «MAN TGL 8.180», д.н.з. НОМЕР_6 , який рухався в попутному напрямку, але в сусідній полосі руху праворуч.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що за змістом ст.ст.279, 280 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається судом у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про адміністративне порушення. Крім того, такі твердження апелянтів щодо його невинуватості ОСОБА_1 відомостями вищенаведених письмових доказів, відеозаписом подій від 08.10.2020 року, а також висновком експерта №6660/666116535-16536 від 31.08.2022 року.
Таким чином, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21063, д/н. НОМЕР_3 , та рухаючись на дорозі з двохстороннім рухом, яка має щонайменше дві смуги для руху в одному напрямку виїхав на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого здійснив ДТП з транспортним засобом Mitsubishi Pajero д/н. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , який рухався йому назустріч. 
Крім того, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом MAN TGL 8.180 д/н. НОМЕР_2 , при перестроюванні не дав дорогу транспортному засобу ВАЗ 21063 д/н. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по тій смузі, на яку він мав намір перестроїтися. 
Викладені обставини свідчать про те, що водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 10.1, 11.4, 12.3  ПДР України, а водій ОСОБА_2 - п.п. 10.1 та 10.3 (ч. 1) ПДР України, внаслідок чого сталася подія ДТП, тобто вчинили адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Таким чином, посилання апелянтів про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. 
Отже, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За таких обставин, доводи апелянтів не спростовують зазначені в судовій постанові відомості, які в своїй сукупності свідчать про порушення ОСОБА_1 п.п. 10.1, 11.4, 12.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 124 КУпАП.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей8,9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтами не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 11.4 Правил дорожнього руху України, а ОСОБА_2 - п. 10.3 Правил Дорожнього руху України, та притягнуто їх за ст.124 КУпАП до відповідальності, а тому посилання ОСОБА_1 та його захисника Скороходова Є.С. на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
При цьому належить змінити оскаржуване судове рішення внаслідок того, що ОСОБА_2 надано суду апеляційної інстанції документи, що підтверджують у нього другу групу інвалідності, що, у відповідності до вимог п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнює його від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та захисника Скороходова Є.С. залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП – змінити, виключивши з її мотивувальної і резолютивної частини висновки та рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_2 судового збору в сумі 420 грн. 40 коп.
В решті Постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2020 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков