РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 листопада 2022 року 
м. Рівне
Справа № 571/2071/19
Провадження № 22-ц/4815/499/22
Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В.,
судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,
за участю: ОСОБА_1 ,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Рокитнівської селищної ради Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом та вказує, що рішенням Рокитнівської селищної ради Рівненської області “Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 ” від 12 липня 2019 р. № 1162 затверджено проект землеустрою щодо відведення за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови Рокитнівської селищної ради Рівненської області земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5625055100:01:001:1370, площею 0,1281 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та передано цю земельну ділянку безоплатно у приватну власність ОСОБА_3 , а також встановлено ОСОБА_3 здійснити державну реєстрацію речових прав на цю земельну ділянку, що підтверджується змістом цього рішення, копію якого додано до цієї позовної заяви.
Оскаржуване рішення Рокитнівської селищної ради та проведення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку вважає незаконними та такими, що порушують його законні права та цивільний інтерес і підлягають скасуванню.
Позовну заяву мотивує тим, що згідно договору купівлі-продажу у його володінні з 1993 року перебуває житловий будинок що розташований за адресою:   АДРЕСА_2 . З 1993 року він користується земельною ділянкою, прилеглою до будівлі старого корпусу районної лікарні, розташованою по   АДРЕСА_1 , він спорудив на цій земельній ділянці сарай, посадив 12 фруктових дерев, володіє і користуюсь цією землею.
У другій половині 2018 року він письмово звернувся до селищного голови з проханням надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою та передачі йому у власність земельної ділянки, якою він вже більше 20 років користується біля свого будинку, просив зареєструвати його звернення щодо надання йому вищезазначеного дозволу та передачі йому у власність цієї земельної ділянки. Селищний голова повідомив його, що Рокитнівською селищною радою саме цю земельну ділянку, якою він користується, нікому передавати у власність не будуть, та дозвіл на розробку проект землеустрою надавати не будуть.
В грудні 2018 року він звернувся до Рокитнівської селищної ради із письмовими заявами про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою на прилеглу до його будинку, земельну ділянку, якою він користується.
Однак, листом від 20.12.2018 року Рокитнівська селищна рада повідомила, що розгляд його звернення відкладено до встановлення меж суміжної присадибної земельної ділянки АДРЕСА_1 , а листом від 03.04.2019 року повідомлено, що за результатами голосування за проект рішення про надання йому вищезазначеного дозволу, рішення залишити без змін.
Натомість після цього Рокитнівська селищна рада передала спірну земельну ділянку, надавши попередньо такий дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_3 , котрий звернувся до селищної ради пізніше.
Позивач, як суміжний землекористувач, не погоджував меж земельної ділянки, оформленої за ОСОБА_3 , а останній не подав до Рокитнівської селищної ради усіх належних документів при отриманні дозволу на розробку проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність.
Крім того, впродовж багатьох десятиліть спірна земельна ділянка була закріплена за старим корпусом Рокитнівської центральної районної лікарні та перебувала у користуванні районної лікарні, у встановленому законом порядку у районної лікарні не вилучалась.
Вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам верховенства права, не відповідає засадам добросовісності, розумності та справедливості, із порушенням конституційних принципів рівності і справедливості, а тому оскаржуване рішення є незаконним і підлягає скасуванню.
Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зведені до цитування позовної заяви.
У відзиві на апеляційну скаргу Рокитнівська селищна рада спростовує доводи викладені апелянтом, наголошує на законності судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги.
Судом встановлено, що 30 грудня 1993 року на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , він купив 64/100 житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_2 (а.с.11).
22 жовтня 2018 року ОСОБА_2 подав заяву до Рокитнівської селищної ради, згідно якої просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,01 га в АДРЕСА_2 (а.с.35).
Рішенням Рокитнівської селищної ради № 908 від 02 листопада 2018 року відмовлено  ОСОБА_2 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в АДРЕСА_2 , у зв`язку з невідповідністю місця розташування даної земельної ділянки генеральному плану смт. Рокитне (а.с.34).
29 листопада 2018 року ОСОБА_2 подав заяву до Рокитнівської селищної ради, згідно якої просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,01 га в АДРЕСА_2 (а.с.46).
Рішенням Рокитнівської селищної ради № 956 від 20 грудня 2018 року питання щодо надання дозволу ОСОБА_2 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в АДРЕСА_2 , відкладено до встановлення меж суміжної присадибної земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.45).
Рішенням Рокитнівської селищної ради від 03 квітня 2019 року № 1015 рішення Рокитнівської селищної ради від 02.11.2018 № 908, яким відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність в АДРЕСА_2 - залишено в силі (а.с.49).
Також встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку, укладеного 01 березня 2004 року, ОСОБА_5 подарував, а ОСОБА_3 прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.40).
Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3291519 від 07.04.2004, право власності ОСОБА_3 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями зареєстровано (а.с.41).
Розглянувши заяву ОСОБА_3 від 07 грудня 2018 року, Рокитнівською селищною радою прийнято рішення №954 від 20 грудня 2018 року “Про надання згоди ОСОБА_3 на встановлення меж земельної ділянки в АДРЕСА_1 ”, згідно якого останньому надано згоду на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) орієнтовною площею 0,11 га в АДРЕСА_1 , за рахунок земель житлової та громадської забудови, в тому числі забудовані землі під житловою забудовою 0,11 га що перебувають у його користуванні (а.с.38,39).
Крім того, 07 грудня 2018 року ОСОБА_3 подав заяву до Рокитнівської селищної ради, згідно якої просив надати дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва орієнтовною площею 0,04 га в АДРЕСА_1 . Дана земельна ділянка прилегла до його присадибної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.44).
Рішенням Рокитнівської селищної ради №955 від 20 грудня 2018 року питання щодо надання дозволу ОСОБА_3 на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в АДРЕСА_2 , відкладено до встановлення меж суміжної присадибної земельної ділянки в АДРЕСА_1 (а.с.43).
03 квітня 2019 року Рокитнівською селищною радою прийнято рішення №1016  ОСОБА_3  відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва в АДРЕСА_2 , у зв`язку з невідповідністю місця розташування даної земельної ділянки генеральному плану смт. Рокитне (а.с.50).
24 січня 2019 року ОСОБА_3 звернувся до Рокитнівської селищної ради із заявою згідно якої просив внести зміни до рішення селищної ради від 20.12.2018 №954, площу 0,11 за замінити на площу 0,13 га. До заяви додав схему земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с. 53, 54-55).
Відповідно до рішення Рокитнівської селищної ради №1018 від 03 квітня 2019 року, внесено зміни до рішення Рокитнівської селищної ради від 20.12.2018 №954, в даному рішенні площу «0,11 га» замінено на «0,13 га» (а.с.52).
На підставі заяви ОСОБА_3 від 20.06.2019, Рокитнівською селищною радою 12 липня 2019 року прийнято рішення №1162 “Про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 ”, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо відведення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_3 площею 0,1281 га кадастровий номер 5625055100:01:001:1370, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 та передано у власність ОСОБА_3 зазначену земельну ділянку (а.с. 58, 59-61).
Згідно зі статтею 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Відповідно до частини дев`ятої статті 118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 186-1 ЗК України, розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Відповідно до частини першої статті 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.
Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому.
У постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19) зазначено, що: «орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України.
У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №380/624/16 (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.
Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 450/2477/19 (провадження № 61-17933св20) рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту.
Погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проєкту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою.
За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 472/1286/17-ц (провадження № 61-42797св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 472/1282/17 (провадження № 61-41390св18).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вірно зазначив, що рішення від 02.11.2018 року №908 про відмову позивачу у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення садівництва та рішення від 03.04.2019 року, яким залишено в силі рішення №908 позивач не оскаржував. При цьому визнання вказаного рішення незаконним та його скасування у судовому порядку не є підтвердженням переважного права позивача перед іншими громадянами на передачу спірної земельної ділянки йому у власність.
Рокитнівська селищна рада діяла в межах наданих їй повноважень і підстав для визнання незаконними та скасування рішення про передачу відповідачу земельної ділянки в АДРЕСА_1 суд не вбачає.
ОСОБА_2 не довів незаконності набуття ОСОБА_3 права власності на спірну земельну ділянку.
ОСОБА_3  була надана земельна ділянка із земель громадської забудови для обслуговування будинку, а в частині вимог щодо надання земельної ділянки для садівництва йому було відмовлено з тих де підстав, що й  ОСОБА_2  - невідповідністю місця розташування даної земельної ділянки генеральному плану смт. Рокитне.
Крім того, розглядаючи спір у подібних правовідносинах, Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 450/3693/18 (провадження № 61-4944св21) зазначив, що ненадання відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні у встановлений строк не перешкоджає розробленню проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки особа має право замовити розроблення такого проєкту самостійно.
Таким чином, дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не є рішенням, без якого не може бути реалізоване право на отримання земельної ділянки у власність.
У разі протиправної бездіяльності відповідного органу у вигляді ненадання дозволу у належній формі на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у встановлений строк, відповідно до абзацу третього частини сьомої статті 118 ЗК України особа має право замовити розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно зі встановленими місцевим судом обставинами у цій справі, після прийняття Рокитнівською селищною радою рішення від 02.11.2018 року №908 та після повторного звернення з заявою позивач не скористався правом замовити розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та не подав проєкт на затвердження. Тобто, після відмови в наданні дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивач не здійснив, передбачених ЗК України дій для отримання земельної ділянки у власність.
Доводи апеляційної скарги повторюють аргументи, що досліджені судом першої інстанції та яким надана належна правова оцінка. Виходячи з заявлених позивачем вимог та наданих доказів колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.
Керуючись ст.ст.367,368,374,375,376,381,382,383,384,390 ЦПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 23 листопада 2021 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 04 листопада 2022 року.

Головуючий:                                                                 Боймиструк С.В.
Судді:                                                                         Гордійчук С.О.
               Шимків С.С.