ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження № 33/821/485/22 Справа № 700/633/22 Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП	Головуючий у І інстанції Пічкур С. Д. Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю. В.	

 	 	

 	 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м.Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисників Гордієнка О.В. і Цвєтінського С.А., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 – Гордієнка О.В. на постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2022 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Постановою Лисянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.
Як встановлено судом першої інстанції, водій ОСОБА_1 17.09.2022 о 09-50 год. у смт.Лисянка по вул.Поштовій керував автомобілем Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків.
Не погодившись із оскаржуваною постановою, захисник ОСОБА_1 – Гордієнко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2022 року, а провадження у справі закрити, на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Крім того, у протоколі не розкрито суть та ознаки складу вчиненого адміністративного правопорушення та помилково зазначено статтю ПДР України, яку нібито порушив  ОСОБА_1 . Також у графі протоколу про роз`яснення прав ОСОБА_1 , його підпис взагалі відсутній.
На думку сторони захисту матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ПДР і, як наслідок, його законне зупинення за таке порушення. 
Зазначає, що до свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є обґрунтовані сумніви щодо їх неупередженості, оскільки вони є працівниками РТЦК та СП (раніше - військомат), адміністративна будівля якого знаходиться на території сектору поліцейської дільниці №2 Звенигородського РАП ГУНП в Черкаській області. 
Вважає, що місцевим судом в оскаржуваній постанові не наведено мотиви невизнання неналежними і недопустимими доказів, зазначених у клопотанні сторони захисту щодо закриття провадження у даній справі.
Вказує, що до матеріалів справи не долучено відеозапис, який повинен вестися при документуванні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тоді як наявний у матеріалах справи диск з відеозаписом не можна взяти до уваги, який слід визнати недопустимим доказом, скільки він не містить відомостей про номер, серію, назву пристрою, на який здійснювався відеозапис. А з показань поліцейського ОСОБА_4 , які він дав у суді, не зрозуміло, хто саме з працівників поліції здійснював відеозапис мобільним телефоном, а не відеореєстратором. 
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думки ОСОБА_1 та його захисників ОСОБА_5 і Цвєтінського С.А. про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови з зазначених в ній підстав, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст.251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст.254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 495475 від 17.09.2022 про те, що водій ОСОБА_1 17.09.2022 о 09-50 год. у смт.Лисянка по вул.Поштовій керував транспортним засобом Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці). Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;
- акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів згідно якого, огляд проведений у зв`язку з виявленими ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці, при цьому, ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився в присутності свідків;
- пояснень від 17.09.2022, отриманих від свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно яких, водій автомобіля Daewoo Lanos керував ним в стані алкогольного сп`яніння та який відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння;
- рапорту працівника поліції ОСОБА_6 згідно якого, було зупинено автомобіль Daewoo Lanos, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_1 , водій перебував в нетверезому стані;
- відеозапису, переглянутого в суді апеляційної інстанції.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обґрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
В апеляційній скарзі захисник Гордієнко О.В. посилається на те, що у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, що останній керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння і відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Вважаю зазначені доводи неприйнятними, так як спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.
Неспроможними є доводи про те, що у протоколі не розкрито суть та ознаки складу вчиненого адміністративного правопорушення та помилково зазначено статтю ПДР України, яку нібито порушив  ОСОБА_1 , також у графі протоколу про роз`яснення прав ОСОБА_1 , його підпис взагалі відсутній, оскільки із наявного у матеріалах справи протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 495475 від 17.09.2022 вбачається, що його зміст відповідає вимогам ст.256 КУпАП, при цьому ОСОБА_1 підписувати зазначений протокол відмовився, про що зроблено в ньому запис.
Безпідставними є доводи сторони захисту щодо упередженості свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є працівниками РТЦК та СП, адміністративна будівля якого знаходиться на території сектору поліцейської дільниці №2 Звенигородського РАП ГУНП в Черкаській області, оскільки на підтвердження зазначених доводів не надано будь яких доказів, які б вказували на упередженість даних свідків. 
В апеляційній скарзі захисник також посилається на те, що до матеріалів справи не долучено відеозапис, який повинен вестися при документуванні та складанні протоколу про адміністративне правопорушення, тоді як наявний у матеріалах справи диск з відеозаписом не можна взяти до уваги, який слід визнати недопустимим доказом, скільки він не містить відомостей про номер, серію, назву пристрою, на який здійснювався відеозапис, а з показань поліцейського ОСОБА_4 , які він дав у суді, не зрозуміло, хто саме з працівників поліції здійснював відеозапис мобільним телефоном, а не відеореєстратором. 
З врахуванням наявних у матеріалах справи доказів, які оцінені місцевим судом в сукупності та які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом і його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає дані доводи апеляційної скарги неприйнятними.
Неприйнятними є доводи захисника ОСОБА_5 , викладені в апеляційній скарзі, що місцевим судом в оскаржуваній постанові не наведено мотиви невизнання неналежними і недопустимими доказів, зазначених у клопотанні сторони захисту щодо закриття провадження у даній справі, так як докази, на основі яких судом встановлено наявність в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та винність даної особи в його вчиненні є допустимими.
Крім того, на думку апеляційного суду, доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що підтверджують факт порушення водієм ПДР і, як наслідок, його законне зупинення за таке порушення, направлені на уникнення ОСОБА_1  від адміністративної відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 53 цього Закону передбачено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи зі складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, також передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння, а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Згідно п.2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої 09.11.2015 № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом або лікарем закладу охорони здоров`я (п.6 розділу І Інструкції).
З врахуванням зазначеного, водій ОСОБА_1 повинен був на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння. 
Тоді як досліджені судом апеляційної інстанції відеозаписи, наявні у матеріалах справи, підтверджують викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини.
Дослідивши вказані докази і оцінивши їх з точки зору належності, допустимості та достовірності в їх сукупності, вважаю винуватість ОСОБА_1 доведена.
Накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Лисянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2022 року щодо  ОСОБА_1  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження, як того просить сторона захисту, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя , - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Лисянського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – Гордієнка О.В., – без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба