Постанова
Іменем України 
06 жовтня 2022 року
м. Київ
справа № 824/44/22
провадження № 61-8474ав22
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,
учасники справи:
заявник (відповідач у третейській справі) -  ОСОБА_1 ,
представник заявника -  Мельник Наталія Юріївна , 
позивач у третейській справі - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», 
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Наталія Юріївна, на ухвалу Київського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року, у справі за заявою  ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року у третейській справі № 640/15 за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, і виходив із наступного.
Короткий зміст заяви та її обґрунтування
12 травня 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Мельник Н. Ю., про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року у третейській справі № 640/15. Заява про скасування рішення третейського суду обґрунтована тим, що справа не підвідомча третейському суду.
ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла адвокат Мельник Н. Ю., заявлено клопотання про поновлення строку звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду, яке мотивоване тим, що про вказане рішення третейського суду ОСОБА_1 дізнався 24 січня 2022 року, після того, як представник відповідача отримала його копію, направлену третейським судом на електронну адресу. 
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату судового засідання третейського суду та не отримував копію рішення за адресою свого проживання та реєстрації. Конверт із вказаним рішенням направлявся третейським судом на адресу: квартира АДРЕСА_1 . Конверти повернулися до третейського суду із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» та «за вказаною адресою не проживає». При цьому відсутні докази на підтвердження того, які документи були вкладені до надісланої кореспонденції.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Н. Ю., про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду залишено без задоволення.
Заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року у третейській справі № 640/15 повернуто заявнику з підстав, передбачених частиною сьомою статті 454 Цивільного процесуального кодексу України.
Ухвала Київського апеляційного суду мотивована тим, що у матеріалах третейської справи № 640/15 наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 0214704577362, на якому ОСОБА_1 проставлений підпис про особисте вручення 10 серпня 2015 року. Оскільки заявником не спростовано презумпцію добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків щодо вручення рекомендованого поштового відправлення, клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду задоволенню не підлягає, а заява підлягає поверненню особі, яка її подала. 
Короткий зміст апеляційної скарги та доводи особи, яка її подала
У апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 -адвокат             Мельник Н. Ю. просить скасувати ухвалу Київського апеляційного суду         від 11 серпня 2022 рокута направити справу для продовження розгляду до Київського апеляційного суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена із порушенням норм процесуального права.
Заявник зазначає, що про рішення третейського суду ОСОБА_1 дізнався 24 січня 2022 року, коли його представник Мельник Н. Ю. отримала копію рішення третейського суду на електронну адресу. На думку заявника, вирішуючи питання щодо поновлення строку на оскарження рішення третейського суду, Київський апеляційний суд дійшов помилкового висновку про те, що  ОСОБА_1 отримав рішення третейського суду 10 серпня 2015 року. Заявник стверджує, що копію вказаного рішення третейського суду  ОСОБА_1 не отримував. У матеріалах справи знаходяться рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, на яких вказані дати вручення - 15 квітня 2015 року та              10 серпня 2015 року, але ці документи не свідчать про отримання  ОСОБА_1 саме рішення Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року, оскільки рекомендовані повідомлення не містять інформації про вкладення і відправлення саме вказаного рішення третейського суду. На рекомендованій кореспонденції відсутні необхідні позначки.
Заявник стверджує, що Київський апеляційний суд не дослідив питання поважності пропуску строку на подання ним заяви про оскарження рішення третейського суду, передбаченого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України.
 
Доводи особи, яка подала відзив (пояснення) на апеляційну скаргу 
У поданих поясненнях на апеляційну скаргу Асоціація українських банків посилається на те, що  ОСОБА_1 своєчасно у 2015 році отримав рекомендованим листом усі ухвали та рішення суду, але заяву про скасування рішення третейського суду подав через 7 років після його отримання. Скасування рішення третейського суду, яке було прийнято майже сім років тому, суперечитиме остаточності та визначеності рішення суду.
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Н. Ю., на ухвалу Київського апеляційного суду  від 11 серпня 2022 року. Витребувано з Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків справу № 640/15.
Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2022 року закінчено підготовчі дії у справі та призначено справу до розгляду судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Фактичні обставини, встановлені судом першої інстанції
06 квітня 2015 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 08 квітня 2015 року порушено провадження у справі № 640/15 та призначено справу до розгляду на 30 квітня 2015 року.
Вказану ухвалу направлено ОСОБА_1 09 квітня 2015 року (за адресою: квартира АДРЕСА_1 ), що підтверджується списком рекомендованих листів, копія якого знаходиться у матеріалах справи № 640/15 (а. с. 58).
У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення  ОСОБА_1 отримав 15 квітня 2015 року направлену кореспонденцію у справі № 640/15, про що свідчить його підпис та підпис працівника поштового зв`язку (а. с. 61 справи № 640/15).
Ухвалою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 30 квітня 2015 року у зв`язку із неявкою відповідача розгляд справи № 640/15 відкладено на 24 липня 2015 року.
Вказану ухвалу направлено ОСОБА_1 22 червня 2015 року, що підтверджується списком рекомендованих листів (а. с. 63 справи                          № 640/15).
У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення  ОСОБА_1 отримав 16 липня 2015 року направлену кореспонденцію у справі № 640/15, що засвідчено відповідними підписами (а. с. 66 справи № 640/15).
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. 
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 08-660/142-303 від 17 липня 2008 року у розмірі 64 851 доларів США, що згідно з курсом НБУ станом на 24 липня 2015 року складає 1 427 741, 38 грн.
Стягнуто з  ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту № 08-660/104-302 від 26 травня             2008 року у розмірі 4 633 476, 85 грн.
Вирішено питання щодо розподілу третейського збору. 
Вказане рішення третейського суду направлено ОСОБА_1                  05 серпня 2015 року, що підтверджується списком рекомендованих листів (а. с. 72 справи № 640/15).
У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення  ОСОБА_1 отримав 10 серпня 2015 року направлену кореспонденцію у справі № 640/15, про що свідчить його підпис у графі - «вручено особисто», а також підпис працівника поштового зв`язку (а. с. 74 справи № 640/15).
 
Позиція Верховного Суду, як суду апеляційної інстанції
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, зокрема матеріали справи № 640/15, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди.
Звернення до третейських судів щодо розгляду та розв`язання юридичних спорів, що належать до їхньої компетенції, ґрунтується на вільному волевиявленні сторін спору, є одним зі способів здійснення права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Стаття 4 Закону України «Про третейські суди» визначає серед інших такі принципи організації і діяльності третейського суду: законності (пункт 1), незалежності третейських суддів та підкорення їх тільки законові (пункт 2), змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 4), всебічності, повноти та об`єктивності вирішення спорів (пункт 10). 
Згідно з положеннями частини першої статті 454 ЦПК України і частини другої статті 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути оскаржене шляхом звернення до суду із заявою про його скасування сторонами, третіми особами, а також особами, які не брали участь у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки. 
Заява про скасування рішення третейського суду подається протягом дев`яноста днів: 1) стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, - з дня прийняття рішення третейським судом;                    2) особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (частина п`ята              статті 454 ЦПК України).
Частина сьома статті 454 ЦПК України містить правило про те, що заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною п`ятою статті 454 ЦПК України, повертається.
Колегія суддів зазначає, що вказана норма процесуального права не є імперативною, а встановлений нею строк не може вважатися преклюзивним (присічним), оскільки ця норма не містить заборони на поновлення цього строку. 
Строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом (частина перша статті 120 ЦПК України).
Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частини перша та друга статті 126 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14 травня        2020 року у справі № 781/2/2018 (провадження № 61-41606ав18),                       від 29 жовтня 2020 року у справі № 755/7631/20 (провадження № 61-12521ав20). І такі висновки узгоджуються із Рішенням Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року у справі 3-9/2019(206/19).
Суд першої інстанції надав оцінку причинам пропуску  ОСОБА_1 строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду.
Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін третейським судом про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан виконання зобов`язання, про стан відомого їм третейського чи виконавчого провадження.
Відмовляючи у задоволенні клопотання заявника про поновлення строку на подання заяви про скасування рішення третейського суду та повертаючи заяву заявнику, апеляційний суд, із урахуванням вказаних норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що матеріали третейської справи містять належні докази вручення відповідачу ухвал і рішення третейського суду. Колегія суддів, дослідивши матеріали третейської справи № 640/15, з такими висновками суду першої інстанції погоджується.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Мельник Н. Ю. вважає, що рекомендовані повідомлення про вручення ОСОБА_1 09 квітня, 16 липня і 10 серпня 2015 року поштових відправлень у справі                        № 640/15 достеменно не підтверджують вручення відповідних ухвал і рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків.
Правила надання послуг поштового зв`язку (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, передбачають порядок вручення рекомендованих поштових відправлень.
За пунктом 99 Правил рекомендовані поштові відправлення вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо).
У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім`ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу.
Напис про одержання поштового відправлення учасником справи, в якому зазначене його прізвище, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути поставлено під сумнів і спростовано (постанови Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 222/1402/16, від 29 червня 2022 року у справі № 501/1581/18).
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення                     № 0214704577362, на якому ОСОБА_1 та працівником поштового зв`язку проставлені підписи, підтверджує факт вручення 10 серпня 
2015 року відповідачу копії рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року у справі № 640/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (а. с. 74 справи № 640/15).
Окрім зазначеного, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення підтверджують, що відповідач двічі: 15 квітня 2015 року                   та 16 липня 2015 року, отримував кореспонденцію, яка стосувалася розгляду справи № 640/15, тобто був обізнаний про наявність на розгляді у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків справи № 640/15.
Заявником не спростовано презумпцію добросовісного виконання працівниками підприємства поштового зв`язку своїх обов`язків при врученні йому відповідних рекомендованих листів, докази на спростування встановлених судом першої інстанції обставин відсутні. 
ОСОБА_1 не довів, що відповідними рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень підтверджується отримання інших документів, які не стосуються розгляду № 640/15.
Також колегія суддів звертає увагу, що на підставі ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 25 вересня 2015 року у справі                                    № 755/17197/15-ц видано виконавчий лист на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року по справі № 640/15 про стягнення з ОСОБА_1  на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованості по договору кредиту.
У відповідності до відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження 11 листопада 2015 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 49287141 (боржник  ОСОБА_1 , стягувач ПАТ «Укрсоцбанк»).
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Із урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 довідався про рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 24 липня 2015 року по справі              № 640/15  лише 24 січня 2022 року, є необґрунтованими. Строк на оскарження рішення третейського суду був пропущений ОСОБА_1 з суб`єктивних причин, останнім не наведено обставин, які унеможливлювали подання заяви про скасування вказаного рішення третейського суду у передбачений процесуальним законом строк.
Колегія суддів погоджується з висновком Київського апеляційного суду. Судом мотивовано відмовлено у задоволенні клопотання заявника про поновлення процесуального строку на оскарження рішення третейського суду та повернуто заяву заявникові.
Доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку про порушення Київським апеляційним судом норм процесуального права.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування судового рішення, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись статтями 24, 351, 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Мельник Наталія Юріївна, залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 11 серпня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                     Є. В. Синельников
 
        С. Ф. Хопта
 
        В. В. Шипович