ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
10 листопада 2022 року           справа №200/1793/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року у справі №200/1793/22 (головуючий І інстанції Абдукадирова К.Е.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

                                                   ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №167 від 04.11.2021 року про відмову в призначенні і виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, що передбачена п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в зв`язку зі смертю чоловіка, ветерана-учасника бойових дій ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;
- зобов`язати відповідача призначити і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, що передбачена п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в зв`язку зі смертю чоловіка, ветерана-учасника бойових дій ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
В обґрунтування позову зазначила, що відповідачем відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що така допомога призначається членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби, при цьому смерть чоловіка ОСОБА_1 настала в понад річний термін звільнення з військової служби. 
Така відмова є протиправною, оскільки визначальним є факт, що військовослужбовець під час або у зв`язку з виконанням ним обов`язків військової служби захворів, внаслідок чого помер. У такому випадку допомога призначається незалежно від того, чи була особа військовослужбовцем на час смерті. 
Також, відповідач повинен був застосувати норму п.1 ч.2 ст.16 Закону від 20.12.1991 року №2011-ХІІ (у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 року №2252 - VIII), яка не встановлювала однорічного терміну для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.
Не погодившись з судовим рішенням позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
До спірних правовідносин підлягав застосуванню  Закон №2011 у редакції до внесення змін Законом від 06.09.2018 року №2522, оскільки Закон №2011 пов`язує право членів сім`ї військовослужбовця на виплату одноразової грошової допомоги в разі його смерті внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, з фактом звільнення військовослужбовця, а ОСОБА_2 був звільнений зі служби 21.10.2016 року.
Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин правовий висновок, викладений Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №761/18099/15-а, відповідно до якого одноразова грошова допомога виплачується в разі смерті, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, незалежно від часу звільнення з військової служби. Тобто, Закон №2011(в будь-якій редакції) пов`язує виплату одноразової грошової допомоги не з датою смерті, а виключно з датою звільнення.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_2 з 1 липня 2015 року по 21 жовтня 2016 року проходив військову службу в лавах Збройних Сил України за мобілізацією, в період з 1 липня 2015 року по 25 березня 2016 року та з 19 червня 2016 року по 21 жовтня 2016 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, приймав участь у бойових діях у складі діючої армії, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16 серпня 2019 року №7197.
Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 21 жовтня 2016 року №286, був звільнений по демобілізації з 21 жовтня 2016 року.
Відповідно до посвідчення   ОСОБА_2 -  учасник бойових дій. З 15 серпня 2019 року йому встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ №054593 від 15 серпня 2019 року та копією посвідчення.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується свідоцтвом про смерть та витягом з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №422 від 2 жовтня 2020 року.
Дружина ОСОБА_1 (підтверджується свідоцтвом про шлюб) звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю чоловіка. До заяви надано документи згідно із  Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.
Листом ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3   №09/01/02 від 6 листопада 2020 року позивачу відмовлено у направленні документів на комісію до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, у зв`язку з відсутністю підстав, а саме: у зв`язку з тим, що смерть особи настала понад рік після звільнення з військової служби.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 18.05.2021 року у справі № 200/11895/20-а, яке набрало законної сили 20.09.2021 року, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо неподання у п`ятнадцятиденний строк, з дня реєстрації всіх документів, розпорядникові бюджетних коштів висновку та документів до нього для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги та документи до нього для вирішення питання про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. 
На виконання рішення документи для призначення та виплати одноразової грошової допомоги були направлені до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, про що повідомлено позивача у листі ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28 вересня 2021 року №09/01/1565.
Витяг з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 4 листопада 2021 року №167 свідчить, що дружині померлого 01.08.2020 року внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, молодшого сержанта ОСОБА_2 , комісією відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги.
Відмова обґрунтована тим, що відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 03.08.2020 смерть настала 01.08.2020 року, а згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2016 №286 молодшого сержанта ОСОБА_2 виключено зі списків частини 21.10.2016, тобто до дня смерті, отже на час смерті він не був військовослужбовцем. Також, зазначено, що виплата одноразової грошової допомоги членам сімей померлих осіб, звільнених з військової служби, здійснюється за умови, що смерть настала протягом року після звільнення з військової служби. Смерть ОСОБА_2 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто понад річний термін після звільнення з військової служби (21.10.2016). 
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що молодшого сержанта ОСОБА_2 звільнено з військової служби  та виключено зі списків особового складу з 21 жовтня 2016 року, а його смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто з моменту звільнення з військової служби і до моменту смерті  пройшло більше 3 років, що перевищує встановлений Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядком № 975 річний термін (365 днів).
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентуються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
На підставі частини першої  статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Як визначено пунктом 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до частини першої статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Згідно частини шостої  статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в зв`язку зі смертю військовослужбовця-чоловіка ОСОБА_1 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок № 975).
На підставі підпункту 1 пункту 4 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Як визначено пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
До внесення  Законом №2522 від 06.09.2018 року (набуття чинності з 13.10.2018 року) змін до Закону №2011 пункт 1 частини другої статті 16 мав редакцію, відповідно до якої одноразова грошова допомога призначається і виплачується в разі загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Тобто, до 13.10.2018 року Закон №2011 не обмежував призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, строком, залежним від звільнення військовослужбовця.
Проте з 13 жовтня 2018 року Законом №2011 та Порядком №975 змінено  порядок та умови виплати такої одноразової грошової допомоги, відповідно до яких обмежено проміжок часу, протягом якого у разі смерті військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, виникає право у членів сім`ї на отримання одноразової грошової допомоги і такий проміжок часу визначений протягом року після звільнення військовослужбовця з військової служби, якщо смерть настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби.
У разі настання смерті військовослужбовця в період дії зазначеної редакції статті 16 Закону №2011 після спливу року від дня звільнення зі служби, права на отримання вказаної одноразової грошової допомоги у членів сім`ї такого військовослужбовця не виникає.
Таким чином, стаття 16 Закону №2011, яка діяла на час настання смерті ОСОБА_2 01 серпня 2020 року, не передбачала можливості отримання одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовця внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби після спливу одного року від дати звільнення зі служби.
Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 був звільнений з військової служби 21 жовтня 2016 року, а помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто з моменту звільнення з військової служби і до моменту смерті пройшло більше 3 років, що свідчить про відсутність підстав для призначення та виплати допомоги позивачу відповідно до ст.16 Закону №2011 та Порядку №975.
Аналогічний висновок щодо застосування норм законів у часі викладено Верховним Судом у подібних правовідносинах в постановах від 20.02.2020 року у справі № 815/85/18, від 11 березня 2021 року у справі №813/1488/18, від 04 травня 2022 року у справі №140/133/19.
Підсумовуючи викладене, суд погоджує висновок суду першої інстанції, що у Міністерства оборони України були відсутні правові підстави для прийняття рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги, що передбачена п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, тому адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Суд вважає помилковими посилання позивача на постанову Верховного Суду від 06.02.2018 року у справі №761/18099/15-а, оскільки правовідносини в цій справі  не є тотожними фактичним обставинам і виникли з різного правового регулювання. Зокрема, в справі №761/18099/15-а Міноборони відмовив в призначені допомоги, вважаючи, що така допомога призначається членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, а не осіб, звільнених з військової служби, при цьому були застосовані норми Закону №2011 в редакції чинній до 13.10.2018 року. 
За фактичними обставинами в справі за позовом ОСОБА_1  положення Закону №2011 та Порядку № 975 застосовуються в редакції, чинній після 13.10.2018 року, крім того підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги Міноборони визначено, що смерть чоловіка позивача настала більш ніж один рік після його звільнення з військової служби.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення  та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                           ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року у справі №200/1793/22 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 липня 2022 року у справі №200/1793/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 10 листопада 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.
Повне судове рішення складено 10 листопада 2022 року.

Головуючий суддя                                                           І.Д. Компанієць

Судді                                                                                А.В. Гайдар

                                                                                            Е.Г. Казначеєв