ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року 
м. Київ

cправа №  914/346/20 (914/155/21) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Картере В.І. - головуючий, Банасько О.О., Пєсков В.Г.,  

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи: 
позивача: не з`явився,
відповідача: Ромашин В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001"

на   постанову   Західного   апеляційного господарського суду від 22.09.2022 (колегія 
суддів у складі: Гриців В.М. - головуючий, Зварич О.В., Малех І.Б.)
та рішення   Господарського суду Львівської області від 22.06.2021 (суддя   Артимович В.М.)

у справі   № 914/346/20(914/155/21)
за позовом   Приватного підприємства "Захід-Агроінвест"
до      Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001"
про   стягнення 2858771,15 грн,

у межах справи   № 914/346/20
за заявою   Приватного підприємства "Лан-ОілТрейд"
до   Приватного підприємства "Захід-Агроінвест"
про   банкрутство

ВСТАНОВИВ:
Стислий зміст позовних вимог
1.          У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа про банкрутство Приватного підприємства "Захід-Агроінвест".
2.          У межах цієї справи Приватне підприємство "Захід-Агроінвест" в особі ліквідатора (далі - Позивач) звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" (далі - Відповідач) про стягнення 2858771,15 грн, у тому числі 2625978,07 грн заборгованості та 232793,08 грн пені.
3.          Позов мотивований посиланням на неналежне виконання Відповідачем умов договору №15/10-пс від 15.10.2019 (далі - Договір) на переробку соняшнику на давальницьких умовах (екстрадиційне виробництво) щодо оплати виконаних робіт з переробки сировини.
Стислий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
4.          Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.06.2021 позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 2625978,07 грн основного боргу та 169640,48 грн пені, в частині позовних вимог щодо стягнення 63152,60 грн пені відмовлено.
5.          Рішення мотивовано тим, що Позивач підтвердив наявність заборгованості Відповідача за Договором у відповідному розмірі. При цьому суд першої інстанції відхилив доводи Відповідача щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, враховуючи преюдиційні обставини, встановлені в ухвалі Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі про банкрутство Позивача, якою визнано грошові вимоги Відповідача на суму 22929583,53 грн, недобросовісність кредитора, а також спірність зустрічних однорідних вимог. Водночас місцевий господарський суд встановив, що Позивач при здійсненні нарахування пені залишив поза увагою вимоги частини 6 статті 232 Господарського кодексу України. 
6.          Постановою Західного апеляційного господарського суду від   13.10.2021 зазначене рішення скасовано, прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
7.          Постановою Верховного Суду від 25.01.2022 постанову Західного апеляційного господарського суду від   13.10.2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
8.          Верховний Суд погодився з висновком суду апеляційної інстанції про те, що Відповідач довів факт припинення зобов`язання за Договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 400721,84 грн. Водночас апеляційний господарський суд не встановив обставини, за яких можна дійти однозначного та беззаперечного висновку про те, чи припинилися зобов`язання за Договором на суму основного боргу в розмірі 2225256,23 грн та чи взагалі було проведено взаємозалік зустрічних вимог між сторонами на вказану суму, а відтак і перевірити правомірність нарахування Позивачем пені на суму боргу. 
9.          Постановою Західного апеляційного господарського суду від 22.09.2022 рішення суду першої інстанції залишено без змін.
10.          Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду про наявність заборгованості Відповідача за Договором у сумі 2625978,07 грн, а також правомірність нарахування Позивачем пені в сумі 169640,48 грн. При цьому апеляційний господарський суд виходив з того, що вимоги Відповідача до Позивача у загальній сумі 22925379,53 грн визнані судом і підлягають погашенню у провадженні справи про банкрутство Позивача, відповідно немає підстав стверджувати, що до відкриття провадження у справі про банкрутство відбулось припинення зобов`язань сторін шляхом їх зарахування.
Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника 
11.          Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.
12.          Касаційна скарга мотивована наявністю підстав для скасування оскаржених судових рішень, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
13.          Відповідач посилається на висновки та вказівки Верховного Суду, викладені в постанові від 25.01.2022 у цій справі, які не враховані та в порушення статті 316 Господарського процесуального кодексу України не виконані судом апеляційної інстанції під час нового розгляду справи. Також Відповідач посилається на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.09.2020 у справі №916/3619/19.
14.          Відповідач наголошує, що ухвала у справі про банкрутство щодо визнання грошових вимог не має преюдиційного значення, оскільки в силу частини 2 статті 47 КУзПБ є лише тим процесуальним документом, яким визнано грошові вимоги конкурсного кредитора і яка може бути застосовна лише у двох випадках у справі про банкрутство для: встановлення розміру коштів, які має сплатити боржник такому кредитору у відповідній процедурі; визначення права вирішального голосу як у загальних зборах кредиторів, так і у комітеті кредиторів пропорційно його вимог до вимог усіх інших конкурсних кредиторів, тобто здійснювати управління процедурами у справі про банкрутство. Також Відповідач заперечує проти висновку суду апеляційної інстанції про те, що він у справі про банкрутство діяв неправомірно.
Узагальнений виклад позицій інших учасників справи 
15.          Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
16.          Позивач погоджується із висновками суду апеляційної інстанції, а доводи Відповідача вважає необґрунтованими.
17.          Зокрема, Позивач зазначає, що на час розгляду справи апеляційним судом вимоги Відповідача до Позивача на суму 22925379,53 грн затверджені судом та не змінені, а в разі відмови в задоволенні позовних вимог у цій справі суд фактично поставить під сумнів судове рішення у справі про банкрутство Позивача про затвердження вимог Відповідача.
18.          Також Позивач посилається на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 11.06.2020 у справі №916/3200/17, щодо преюдиційного значення ухвали про розгляд спірних вимог кредитора для розгляду інших спорів у процедурі банкрутства.
19.          10 листопада 2022 року від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його неможливістю взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку. Зазначене клопотання відхилено в судовому засіданні протокольною ухвалою з урахуванням того, що явка представників у судове засідання суду касаційної інстанції не є обов`язковою. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
20.          Між Позивачем (виконавець) та Відповідачем (замовник) 15.10.2019 укладено Договір, за умовами якого замовник зобов`язується передати виконавцю давальницьку сировину у строки та на визначених у договорі умовах, оплатити виконавцю виконані роботи з переробки такої сировини, оплатити виконавцю послуги з відвантаження продукції у випадку завантаження у вагони, а виконавець зобов`язується переробити сировину та безкоштовно зберігати готову продукцію до остаточного її забору замовником.
21.          Виконавець після переробки сировини (її партії) складає акт виконаних робіт та виробничий звіт (форма №23) де вказується кількість продукції та вартість переробки давальницької сировини. Виконавець після складання акту виконаних робіт підписує і скріплює його своєю печаткою, після чого передає замовнику. Замовник протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання зазначеного акту виконаних робіт підписує та скріпляє його своєю печаткою, та повертає один екземпляр виконавцю. У разі розбіжностей або зауважень з боку замовника, останній повертає акт виконавцю із своїми зауваженнями (п. 6.5 Договору).
22.          Відповідно до п. 8.1 Договору оплата вартості робіт з переробки сировини здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця на підставі рахунку протягом 120 операційних (банківських) днів з дати підписання сторонами Акту виконаних робіт (п. 6.5. договору).
23.          За порушення термінів оплати переробки давальницької сировини замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (п. 11.2 Договору).
24.          На виконання умов договору Позивач та Відповідач підписали акти надання послуг №634 від 30.10.2019 на суму 400721,84 грн, №658 від 18.11.2019 на суму 51468,90 грн, №657 від 12.11.2019 на суму 2111322,73 грн, №656 від 06.11.2019 на суму 62464,60 грн. 
25.          Докази оплати Відповідачем виконаних робіт за Договором на загальну суму 2625978,07 грн сторонами не надані та в матеріалах справи відсутні.
26.          За порушення термінів оплати переробки давальницької сировини Позивач відповідно до пункту 11.2 Договору нарахував Відповідачеві 232793,08 грн. пені.
27.          Разом з тим згідно з додатковою угодою від 30.10.2019 до Договору сторони дійшли згоди змінити положення Договору, виклавши пункт 8.1 у наступній редакції: "8.1. Оплата вартості ціни робіт з переробки сировини (її партії) здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний (розрахунковий) рахунок виконавця на підставі рахунку протягом 2 (двох) операційних (банківських) днів з дати підписання сторонами акту виконаних робіт (п. 6.5 Договору). У випадку наявності заборгованості виконавця перед замовником за іншими правочинами (строк виконання яких настав), зобов`язання замовника за даним договором відразу припиняються повністю або частково, в залежності від суми заборгованості виконавця, шляхом взаємозаліку зустрічних однорідних грошових вимог між виконавцем і замовником, а зобов`язання виконавця перед замовником автоматично зменшуються на суму зобов`язань замовника перед виконавцем за цим договором".
28.          Заявою від 04.11.2019 Позивач повідомив Відповідача про проведений відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України взаємозалік зустрічних однорідних грошових вимог на загальну суму 8590018,53 грн, у тому числі припинення зобов`язань за Договором на суму 400721,84 грн (частина основного боргу, заявленого до стягнення у цій справі) проведеним взаємозаліком зустрічних однорідних грошових вимог. Інша частина основного боргу у розмірі 2225256,23 грн припинена на підставі додаткової угоди від 30.10.2019 про нову редакцію пункту 8.1 Договору. Після проведеного взаємозаліку заборгованість Відповідача перед Позивачем обліковується в розмірі 0 грн, заборгованість Позивача перед Відповідачем обліковується в розмірі 14335361 грн. Зазначена заява Позивача від 04.11.2019 підписана директором підприємства Гарач В.М.
29.          Однак проведення взаємозаліку на суму 8590018,53 грн не підтверджується відомостями бухгалтерського обліку Позивача.
30.          Крім того, у справі про банкрутство Позивача 26.03.2020 Відповідач подав заяву з грошовими вимогами в сумі 22925379,53 грн, у тому числі 18886153,30 грн заборгованості Позивача за договором комісії №КП/0106/3 від 01.06.2018. 
31.          У зазначеній заяві Відповідач не вказав про припинення зобов`язань шляхом зарахування між сторонами зустрічних однорідних грошових вимог на суму 8590018,53 грн, у тому числі за Договором на підставі додаткової угоди від 30.10.2019 до Договору та заяви Позивача від 04.11.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Навпаки, вказана сума була включена Відповідачем до загальної суми заявлених грошових вимог до боржника.
32.          У матеріалах справи №914/346/20 про банкрутство Позивача щодо кредиторських вимог Відповідача відсутні: Договір, додаткова угода до Договору, заява Позивача від 04.11.2019 про зарахування зустрічних однорідних вимог, а також позиція керівника боржника Гарач В.М. та розпорядника майна щодо заявлених вимог кредитора Відповідача.
33.          Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі №914/155/21 визнано грошові вимоги конкурсного кредитора Відповідача в сумі 22929583,53 грн, які підлягають включенню до реєстру вимог кредиторів боржника, з яких: 4204,00 грн (судовий збір) - перша черга; 22925379,53 грн (основний борг) - четверта черга. 
34.          Суд встановив наявність заборгованості Позивача перед Відповідачем за поставлену олію соєву за договорами поставки від 30.01.2018 за №СГ/3001/01, від 27.11.2018 за №СГ/2707/23, від 07.12.2018 за №07/12-ос, від 28.02.2019 за №28/02-ос та за ріпак першого класу за договором купівлі-продажу від 22.08.2019 за № 22/08/4-рп в сумі 4039226,23 грн та за договором складського зберігання від 12.09.2018 №93, а також договором комісії на продаж товару від 01.06.2019 № КП/0106/3 в сумі 18886153,30 грн.
Позиція Верховного Суду
35.          Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги та виходить з такого.
36.          Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних у справі правовідносин) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
37.          Зокрема, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (ч.ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України).
38.          Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України).
39.          Невиконання зобов`язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є порушеннями зобов`язання, що зумовлюють настання правових наслідків, встановлених договором або законом: зокрема, сплати неустойки (штрафу, пені) тощо (ст.ст. 549, 610, 611 Цивільного кодексу України).
40.          При цьому в силу частини 6 статті 232 Господарського суду України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
41.          Відповідно до положень статей 598, 601 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.
42.          Тобто зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення повністю або частково одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). При цьому вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними; 2) бути однорідними; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. При цьому зарахування зустрічних однорідних вимог може відбуватися, зокрема, на підставі одностороннього правочину, оформленого заявою однієї зі сторін.
43.          Дослідивши надані учасниками справи докази, суди першої та апеляційної інстанцій встановили обставини виконання Позивачем робіт відповідно до умов Договору на загальну суму 2625978,07 грн, які не були оплачені Відповідачем шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача. 
44.          Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача наведеної суми грошових коштів, суди першої та апеляційної інстанцій відхилили доводи Відповідача про припинення таких зобов`язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяви від 04.11.2019 та пункту 8.1 Договору в редакції додаткової угоди від 30.10.2019 у зв`язку з тим, що Відповідач при зверненні з заявою про визнання його грошових вимог у справі про банкрутство Позивача не вказав про припинення відповідних грошових вимог зарахуванням і вони були визнані ухвалою суду. 
45.          При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, зокрема, що в силу приписів частини 14 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) з моменту відкриття провадження у праві про банкрутство Позивача задоволення визнаних судом грошових вимог конкурсного кредитора Відповідача, зокрема погашення вимог шляхом заліку зустрічних однорідних вимог, може здійснюватися лише у порядку, передбаченому КУзПБ, та в межах провадження у справі про банкрутство. 
46.          Однак Верховний Суд вважає такі висновки судів попередніх інстанцій у контексті спірних у справі правовідносин помилковими з огляду на таке.
47.          Як вже зазначав Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у цій справі, за загальними правилами про правочини (наслідки недодержання його письмової форми), відповідну заяву про зарахування на адресу іншої сторони як односторонній правочин слід вважати зробленою та такою, що спричинила відповідні цивільно-правові наслідки, в момент усної заяви однієї зі сторін на адресу іншої сторони чи в момент вручення однією стороною іншій стороні повідомлення, що містить письмове волевиявлення на припинення зустрічних вимог зарахуванням. Моментом припинення зобов`язань сторін у такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку.
48.          Заяви однієї сторони достатньо для проведення зарахування, а якщо інша сторона не погоджується з проведенням такого зарахування, вона вправі звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до суду, що в подальшому буде підставою для перегляду рішення у справі за новивиявленими обставинами.
49.          Якщо друга сторона вважає, що заява першої сторони є нікчемним правочином, а відтак не припиняє зобов`язань (наприклад, недопустимість зарахування зустрічних вимог згідно з статтею 203 Господарського кодексу України та статтею 602 Цивільного кодексу України), то вона вправі звернутися до господарського суду з позовом про примусове виконання зобов`язання першою стороною в натурі або про застосування інших способів захисту, встановлених законом.
50.          Однак суди під час розгляду цієї справи не встановили жодних обставин, які б свідчили про оскарження та недійсність правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог, оформленого заявою від 04.11.2019, чи неможливість зарахування відповідних вимог Позивача та Відповідача, які є зустрічними, з огляду на їх неоднорідність чи ненастання строку виконання тощо. З огляду на таке суди дійшли безпідставного висновку про відсутність припинення відповідних зобов`язань сторін на підставі зазначеного правочину в момент його вчинення, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство Позивача.
51.          Щодо визнання ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі №914/346/20 про банкрутство Позивача грошових вимог Відповідача у сумі 22929583,53 грн без урахування заяви від 04.11.2019 через несвоєчасне повідомлення Відповідачем про її наявність Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 у цій справі також звертав увагу, що відповідно до визначеної КУзПБ (зокрема частиною 1 статті 47 і частиною 1 статті 61) процедури ведення реєстру немає необхідності у прийнятті судового рішення саме про внесення змін до реєстру вимог кредиторів за наслідком розгляду поточних, заставних чи інших вимог, які визнані ухвалою суду про розгляд вимог цього кредитора (близький за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №910/26972/14).
52.          Стаття 64 КУзПБ визначає черговість та механізм задоволення вимог кредиторів, внесених до реєстру, з урахуванням фактичних даних щодо розміру сум кредиторських вимог, оскільки в ході виконання процедури банкрутства розмір вимог кредиторів змінюється в силу відповідних юридичних фактів (внаслідок погашення, відмови кредитора від вимог, зарахування зустрічних вимог тощо).
53.          Отже, встановлення факту припинення зобов`язань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог по своїй суті вказуватиме про об`єктивний та актуальний стан заборгованості на дату ухвалення відповідного рішення. Ліквідатор, реалізуючи свої повноваження, з метою справедливого розподілу грошових коштів, повинен врахувати вказану обставину у реєстрі під час задоволення вимог кредиторів в порядку, визначеному статтею 64 КУзПБ, та не допустити безпідставного стягнення з боржника на користь кредитора коштів на суму припинених      зобов`язань.
54.          Оскільки заява від 04.11.2019 вчинена саме Позивачем та передбачає припинення зобов`язань шляхом зарахування зустрічних вимог обох сторін за укладеними між ними правочинами, Верховний Суд вважає безпідставними твердження про недобросовісність поведінки Відповідача через подання ним зазначеної заяви вже після постановлення ухвали про визнання його кредиторських вимог до Позивача та подання позову в цій справі.
55.          Водночас недоречним у цьому контексті є посилання Позивача на постанову Верховного Суду від 11.06.2020 у справі №916/3200/17, правовідносини в якій є неподібними до правовідносин у цій справі. Так, висновок щодо преюдиційного значення ухвали про розгляд вимог кредитора для розгляду інших спорів у процедурі банкрутства стосується вирішення питання щодо набуття статусу учасника справи про банкрутство особою, грошові вимоги якої до боржника відхилені, та можливості оскарження нею ухвали місцевого суду про затвердження реєстру вимог кредиторів та наступних судових рішень у справі про банкрутство. До того ж наведений висновок щодо преюдиційного значення ухвали про розгляд вимог кредитора при вирішенні відповідних питань не суперечить висновку Верховного Суду в цій справі стосовно реалізації ліквідатором своїх повноважень у ході процедури ведення реєстру. Також Верховний Суд приймає до уваги, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.06.2020 у справі №914/155/21 не досліджувалися обставини щодо наявності чи відсутності зарахування зустрічних однорідних вимог, які могли мати преюдиційне значення під час розгляду цієї справи. 
56.          Разом з тим Верховний Суд погоджується з доводами Відповідача про невиконання апеляційним господарським судом під час нового розгляду справи вказівок, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, які є обов`язковими для суду апеляційної інстанцій відповідно до вимог частини 1 статті 316 Господарського процесуального кодексу України. 
57.          Так, передаючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 25.01.2022 зазначив про необхідність встановлення таких суттєвих обставин щодо зарахування на підставі пункту 8.1 Договору (в редакції згідно з додатковою угодою від 30.10.2019) зустрічних однорідних вимог у сумі 2225256,23 грн, яка не увійшла до суми зарахування, проведеного згідно із заявою від 04.11.2019: які саме зобов`язання обох сторін припиняються (повністю або частково), за якими саме правочинами, яка сума заборгованості заявлена до зарахування як кредитором, так і боржником, чи існувала така заборгованості взагалі та чи настав строк виконання вимог, заявлених до зарахування.
58.          Без встановлення вищевказаних обставин неможливо дійти однозначного та беззаперечного висновку про те, чи припинилися зобов`язання Відповідача перед Позивачем за Договором на суму основного боргу в розмірі 2225256,23 грн та чи взагалі було проведено взаємозалік зустрічних вимог між сторонами на вказану суму, а відтак і перевірити правомірність нарахування позивачем пені на суму боргу.
59.          Однак під час нового розгляду справи суд апеляційної інстанції перелічені обставини знову не встановив на підставі дослідження наданих учасниками справи доказів та доводів, дійшовши помилкових висновків щодо відсутності зарахування зустрічних однорідних вимог з огляду лише на обставини розгляду кредиторських вимог Відповідача у справі про банкрутство Позивача та обсяг їх визнання.
60.          Отже, за висновком Верховного Суду, суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не дотримався вимог статей 74, 86, 236, 269, 316 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, із належним дослідженням зібраних у справі доказів. І такі порушення не можуть бути усунуті Судом самостійно в силу встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж розгляду справи.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
61.          Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржувана постанова Західного апеляційного господарського суду - скасуванню з переданням справи на новий розгляд   до суду апеляційної інстанції.
62.          Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Розподіл судових витрат
63.          Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції,   розподіл судових витрат Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Україна 2001" задовольнити частково.
2.          Постанову Західного   апеляційного господарського суду від 22.09.2022 у справі №914/346/20(914/155/21) скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                    В. Картере

Судді                                                                                                 О. Банасько

                                                                                                               В. Пєсков