Справа № 450/1239/21                                Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І. 
Провадження № 22-ц/811/286/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       27 вересня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
               секретаря Юзефович Ю.І.
з участю представника позивачки ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 липня 2021 року в складі судді Мельничук І.І. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська міська рада Львівського району Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком за цільовим призначенням шляхом вчинення певних дій,-
встановив:
У квітні 2021 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком за цільовим призначенням шляхом вчинення певних дій.
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 . На даний час в силу певних життєвих обставин тимчасово перебуває у Канаді.
По сусідству у будинку АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_2 , 1954 року народження, разом з чоловіком ОСОБА_4 , 1957 року народження. 
На земельній ділянці ОСОБА_2 не менше 10 років ростуть дерева туї, ялинки, які висаджені на відстані від 20 до 80 см. від межі з її ділянкою. На даний час висота туй сягає до 5 метрів, які затінюють її ділянку з північної сторони, коріння туй проникає далеко на ділянку позивачки на відстань не менше 3 метрів, гілки дерев теж проникають на її ділянку. Туї повністю затіняють вікно у будинку позивачки, яке виходить в напрямку обійстя Коцюмбасів. Під часу пориву вітру гіляки туї вдаряють по її вікну та по північній стіні будинку позивачки. Описане створює позивачці та її батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 більш ніж значні перешкоди у користуванні земельною ділянкою, а також у користуванні кімнатою будинку, у якій повністю затінено вікно.
Звертає увагу, що у 2019 році комісія Пустомитівської міської ради вирішила зобов`язати ОСОБА_2 провести обрізку вищезазначених дерев відповідно до ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», ДБН Б.2.4.-1-94 «Планування і забудова сільських поселень», ДБН 360-92** «Забудова міських і сільських поселень» - висота живоплоту має бути не більше 1,5 м, а відстань від зовнішньої стіни будинку до осі дерев, меж сусідніх ділянок повинна становити 5 м, для чагарників -1,5 м». Акт затверджено міським головою О.Серняк.
Незважаючи на вжиті Пустомитівською міською радою заходи, ОСОБА_2 не виконала жодних рекомендацій ради по припиненню цього земельного спору.
Просила зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення дерев туї та ялинок, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 . 
Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 липня 2021 року позов ОСОБА_3 задоволено. 
Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення дерев туї та ялинок, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 поблизу межі з домоволодінням АДРЕСА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 908,00 грн.
Не погоджуючись з даним рішенням, таке в апеляційному порядку оскаржила відповідачка ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі зазначає, що рішення прийняте без дослідження усіх дійсних обставин справи, що в свою чергу призвело до ухвалення оскаржуваного рішення. 
Так, у рішенні суд покладається, як на доказ, на акти Пустомитівської міської ради Львівської області, які не можуть слугувати доказом повного демонтажу туй, оскільки такі акти лише рекомендують привести у відповідність живопліт до встановленої висоти, при цьому в жодному акту не зобов`язано відповідача знести туї на своїй земельній ділянці. 
Також зазначає, що судом не встановлено, чи на межі спірних ділянок розташовані дерев, а також де розташований живопліт, що в свою чергу регулюється різними вимогами ДБН. 
Окрім того, судом не встановлено, а позивачем не доведено скільки саме дерев (яку кількість) необхідно знести відповідачу, що в свою чергу дає підстави вважати, що в ході виконання рішення суду будуть порушені законні права та інтереси відповідачки.
Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 липня 2021 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 
12 березня 2022 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона висловилась у заперечення доводів апеляційної скарги. Вважає рішення законним та обґрунтованим, а тому просить таке залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам не відповідає. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_2 створює перешкоди позивачці у користуванні її земельною ділянкою та житловим будинком, а тому слід зобов`язати відповідачку усунути вказані перешкоди шляхом спилювання живоплоту на території домоволодіння  ОСОБА_2  поблизу межі з домоволодінням  АДРЕСА_1 . Зокрема суд вважав доведеним, що живопліт на земельній ділянці порушує передбачені ДБН вимоги, щодо розміщення такого від межі сусідньої ділянки до осі дерев, а також від осі дерев та чагарника до зовнішньої стіни будинку, який розміщено на сусідній земельній ділянці, що належить позивачці.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з такого. 
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за вказаною адресою, на якій розташований цей будинок, які позивачка отримала в дар від батька ОСОБА_5 . 
У будинку позивачки проживають її батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
З копії довідки виконавчого комітету Пустомитівської міської ради № 17 вбачається, що по сусідству у будинку АДРЕСА_2 , який є власністю відповідачки ОСОБА_2 , проживають її чоловік, син, донька, зять та шестеро внуків.
Пустомитівською міською радою за заявами батьків позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вживалися заходи для усунення порушень, на які звертали увагу заявники.
Так, 06 листопада 2013 року комісією в складі: еколога Пустомитівської міської ради - Н.Мовчан; інженера-архітектора Пустомитівської міської ради А.Кудерського, за результатами обстеження присадибної ділянки по АДРЕСА_2 складено акт обстеження. В акті зафіксовано: «...на земельній ділянці по АДРЕСА_2 висаджено туї на відстані 30-50 см. від сусідніх присадибних ділянок, дерева досягають висоти до 3 м., між сусідніми ділянками не встановлено капітальна огорожа. Оскільки дерева (туї) висаджені з порушенням, комісія рекомендувала зрізати дерева до допустимої висоти, або пересадити туї на відстань 1,5 м. від сусідніх ділянок». Акт погоджено міським головою м. Пустомити Р.Яремою (а.с. 15).
Крім цього, 06 березня 2019 року комісією в складі: спеціаліста 1-ої категорії (еколога) Пустомитівської міської ради - Н.Мовчан; керуючого справами виконавчого комітету Пустомитівської міської ради - Луківа А.І.; спеціаліста 1-ої категорії (архітектора) Пустомитівської міської ради - Кудерського А.П.; депутата Пустомитівської міської ради Побігушки Г.М. проведено обстеження території присадибної ділянки ОСОБА_5 , який проживає по АДРЕСА_2 , про що складено акт. В акті зафіксовано: «В результаті обстеження, встановлено: що на сусідній земельній ділянці гр. ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 висаджено туї (живопліт) на відстані близько 20-80 см від межі земельної ділянки гр. ОСОБА_5 . На момент обстеження дерева досягли висоти близько 5 метрів. Комісія вирішила: зобов`язати гр. ОСОБА_8 . Провести обрізку вищезазначених дерев відповідно до ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України» - висота живоплоту має бути не більше 1,5 м.». Акт затверджено міським головою О.Серняком (а.с. 6).
Також, 09 жовтня 2020 року комісією в складі спеціаліста І категорії (еколога) Пустомитівської міської ради - Н. Мовчан, спеціаліста І категорії (архітектора) Пустомитівської міської ради - А. Кудерського, спеціаліста І категорії (землевпорядника) Пустомитівської міської ради Б. Лутчина, депутата Пустомитівської міської ради Г. Побігушки, проведено обстеження території присадибної ділянки гр. ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (тимчасово проживає у Канаді) та від імені і в інтересах якої на підставі доручення від 07.08.2020 року дія ОСОБА_6 . В акті комісії зазначено: «В результаті обстеження встановлено: на сусідній земельній ділянці гр. ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 висаджено туї (живопліт) на відстані близько 20-80 см від межі земельної ділянки гр. ОСОБА_5 . На момент обстеження дерева досягли висоти близько 5 метрів.
Комісія вирішила: «Зобов`язати гр. ОСОБА_2 провести обрізку вищезазначених дерев відповідно до ДБН 79-92 «Житлові будинки для індивідуальних забудовників України», ДБН Б.2.4.-1-94 «Планування і забудова сільських поселень», ДБН 360-92** «Забудова міських і сільських поселень» - висота живоплоту має бути не більше 1,5 м, а відстань від зовнішньої стіни будинку до осі дерев, меж сусідніх ділянок повинна становити 5 м, для чагарників —1,5 м». Акт затверджено міським головою О.Серняком (а.с. 21).
Звертаючись до суду з означеним позовом позивачка стверджувала, що відповідачем у добровільному порядку не виконано вимоги комісії органу місцевого самоврядування та не усунено порушення правил добросусідства, не усунуто перешкоди в користуванні земельною ділянкою.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 96 ЗК України передбачено, що землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.
Згідно із частиною першою статті 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.
Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.
До найпоширеніших способів захисту права власності належать віндикаційний і негаторний позови, які між собою є взаємовиключними, тобто не можуть бути заявлені одночасно.
Так, негаторний позов – це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює в користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Такий спосіб захисту спрямовано на усунення порушень прав власника, не пов`язаних із позбавленням його володіння майном.
В свою чергу, у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок проте, що негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення (пункт 52). 
Колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи спір про усунення перешкод у користуванні будинком та земельною ділянкою шляхом знесення дерев туї та ялинок, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 поблизу межі з домоволодінням АДРЕСА_1 , суд застосував ДБН, які станом на час обстежень комісією органу місцевого самоврядування земельних ділянок сторін та складення відповідних Актів (06.03.2019, 09.10.2020) втратили чинність.
Так, норми ДБН-79-92 втратили свою чинність з 01.01.2006 на підставі Наказу Державного комітету України з будівництва та архітектури від 28.09.2005 року №175 «Про надання чинності ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення»».
Норми ДБН- Б.2.4-1-94 та ДБН 360-92 втратили свою чинність 23 квітня 2018 року на підставі наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.04.2018 №100 «Про затвердження ДБН Б.2.2-12:2018 «Планування і забудова територій».
Натомість, відповідно до роз`ясень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.20014 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» спори щодо додержання правил добросусідства - обов`язку власників і землекористувачів обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо), - розглядаються судами відповідно до статей 103-109 ЗК України.
Згідно із статтею 105 ЗК України у випадку проникнення коренів і гілок дерев
з однієї земельної ділянки на іншу власники та землекористувачі земельних ділянок мають право відрізати корені дерев і кущів, які проникають із сусідньої земельної ділянки, якщо таке проникнення є перепоною у використанні земельної ділянки за цільовим призначенням.
При цьому, відповідно статті 109 ЗК України дерева, які стоять на межі суміжних земельних ділянок, а також плоди цих дерев належать власникам цих ділянок у рівних частинах. Кожен із сусідів має право вимагати ліквідувати дерева, які стоять на спільній межі. Витрати на ліквідацію цих дерев покладаються на сусідів у рівних частинах. Сусід, який вимагає ліквідації дерев, які стоять на спільній межі, повинен один нести витрати на ліквідацію дерев, якщо інший сусід відмовляється від своїх прав на дерева. Вимога на ліквідацію дерев (кущів) виключається, якщо вони служать межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками.
Таким чином вимоги про ліквідацію дерев можуть пред`являтися у разі їх знаходження на спільній межі і лише в тому випадку, якщо вони не є межовими знаками і залежно від обставин не можуть бути замінені іншими межовими знаками.
В інших випадках застосовуються вимоги ст.105 ЗК України, а саме щодо наслідків проникнення на земельну ділянку гілок і коренів дерев з однієї земельної ділянки на іншу. 
За відсутності доказів того, що корені і гілки дерев туй та кущів, розташовані на земельній ділянці відповідачки, проникають на земельну ділянку позивачки та перешкоджають використанню її за цільовим призначенням, суд першої інстанції прийшов до не правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині зобов`язання ОСОБА_2 знести дерева туї та ялинок, які розташовані на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_2 .
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також те, що позивачем не доведено фактичне порушення її прав як землекористувача, обраний спосіб захисту порушених прав суміжного землевласника, як знесення дерев туй та ялини, що ростуть на сусідній земельній ділянці, є крайнім заходом, з врахуванням того, що 09 жовтня 2020 року комісією Пустомитівської міської ради зобов`язано гр. ОСОБА_2 провести лише обрізку, а не знесення вищезазначених дерев.
Крім того, з позовної заяви не вбачається, які саме права позивача, як власника земельної ділянки порушені деревами туї та ялинок і нею не обґрунтовано, що захистити її право можливо лише у такий спосіб як знесення дерев туй та ялин, хоча обов`язок по доведенню своїх позовних вимог цивільним процесуальним законом покладено саме на позивача.
За вказаних обставин, знесення дерев туй та ялинок на сусідній земельній ділянці є крайньою мірою і за відсутності використання інших передбачених законодавством України заходів усунення вказаних порушень, його застосування є передчасним та невиправданим.
Оскільки, всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, позивач у суді не довела обставин, на які посилалась як на обґрунтування позовних вимог, а суд першої інстанції під час розгляду справи не вжив усіх необхідних заходів для виконання завдання цивільного судочинства, визначеного у статті 2 ЦПК України, а саме: не з`ясував, яке саме право позивача порушене з огляду на підстави заявленого позову, задовольняючи позов, застосував крайню міру заходу, а відтак колегія суддів дійшла до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог із заявлених підстав.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги, з позивача ОСОБА_3 необхідно стягнути в користь ОСОБА_2 сплачений нею судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді у розмірі 1362 грн. 00 коп.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, суд, - 
                                       постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 липня 2021 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа Пустомитівська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком за цільовим призначенням шляхом знесення дерев туї та ялинок, які розташовані на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривень 00 копійок сплаченого судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2022 року.

Головуючий                                                А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк