ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 грудня 2022 року           справа №360/1198/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/1198/22 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

                                                  ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: 
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 121630008090 від 23.07.2021 про відмову в призначенні пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01.05.2021 з урахуванням набутого за кордоном (Королівство Іспанія) страхового стажу 6 років 6 місяців 5 днів.
В обгрунтування позову зазначив, що в період з 11 жовтня 2001 року по 18 лютого 2008 року працював за контрактами у Королівстві Іспанія, з яким Україна має угоду про соціальне забезпечення.
16.07.2021 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.07.2021 відмовлено в призначенні пенсії в зв`язку з недостатністю страхового стажу. Відповідачем протиправно не враховано страховий стаж, набутий за кордоном. 
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 121630008090 від 23 липня 2021 року про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 2379 днів, набутих в Королівстві Іспанія.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 травня 2021 року. 
Вирішено питання судових витрат по справі.
Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги.
Суд першої інстанції неправильно визначив обов`язок відповідачу про зарахування до страхового стажу спірних періодів, оскільки зазначене повинен вчиняти пенсійний орган, до якого позивач звертався з заявою про призначення пенсії - ГУ ПФУ в Луганській області. Між тим, суд першої інстанції не залучив ГУ ПФУ в Луганській області в якості співвідповідача по справі.
Відповідно до Угоди між Україною та Королівством Іспанія від 07.10.1996 року заява позивача про призначення пенсії була надіслана до компетентного органу Іспанії, проте формуляр щодо підтвердження стажу роботи, набутого на території Королівства, до пенсійного органу не надходив, тому неможливо зарахувати спірний період роботи позивача до його страхового стажу.
Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи. 
Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив про відсутність можливості надати справу в паперовому вигляді у зв`язку з тимчасовим захопленням міста Сєвєродонецьк, в якому знаходиться будівля суду. Також повідомлено, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП "Діловодство спеціалізованого суду".
Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України). Також, щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначено, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.
Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему "Електронний суд" матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.
Таким чином, наявність електронних копій матеріалів судової справи, паперовий примірник якої фактично втрачено, не є підставою для визнання судового провадження втраченим, а тому електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі "Електронний суд" у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.
Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі "Електронний суд".
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
16.07.2021, після досягнення 60-річчя, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою про призначення пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До заяви додав необхідний пакет документів.
Спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області прийнято до розгляду заяву разом з документами та зазначено про необхідність надати документи про підтвердження страхового стажу з 2001 по 2008 роки в Іспанії до 15.10.2021, що підтверджується розпискою-повідомленням.
Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 23.07.2021 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону 1058-IV, так як страховий стаж позивача становить 24 роки 07 місяців 02 дні, що є меншим за необхідний.
В рішенні зазначено, що питання призначення пенсії громадянам України, які працювали на території Королівства Іспанія, врегульовано положенням Угоди між Україною і Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян від 07 жовтня 1996 року (далі - Угода). 
Угоду укладено за пропорційним принципом фінансування пенсій, згідно з яким кожна сторона призначає і виплачує пенсію за страховий стаж, набутий на своїй території. 
При цьому для визначення права на пенсію береться до уваги також страховий стаж, набутий на території іншої договірної сторони. 
Для розгляду питання про призначення пенсії компетентні органи України та Іспанії обмінюються формулярами зв`язку та надсилають одна одній підтвердження страхового стажу. Якщо договірною державою не виконуються вимоги за власним законодавством, вона може, згідно зі Угодою, шляхом підсумування страхового стажу враховувати стаж іншої держави для набуття, збереження або відновлення права на пенсію, так ніби цей стаж набуто за її законодавством за умови, що період роботи не перекривають один одного. 
Відповідно до статті 6 Адміністративного договору про порядок застосування Угоди між Україною та Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян заява, яка подана особою до компетентного органу негайно пересилається до компетентної установи іншої Договірної сторони, яка в свою чергу заповнює формуляр зв`язку вказуючи страховий стаж, набутий відповідно до законодавства, яке вона застосовує та негайно повертає примірник цього формуляра, до установи, що отримала заяву. 
Між тим, формуляр щодо підтвердження стажу роботи набутого на території Королівства Іспанія на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не надходив.
Отже, відсутні підстави призначити позивачу пенсію за віком з 01.05.2021 з урахуванням набутого страхового стажу 06 років 06 місяців 05 днів в Королівстві Іспанія.
Вказане рішення отримано позивачем 12.01.2022, що підтверджується супровідним листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 12.01.2022 № 1200-0211-8/1938.
В матеріалах справи наявний формуляр E/UCR-3 від 30.09.2021, заповнений у відповідності до Угоди між Україною та Іспанією про соціальне забезпечення, згідно якого підтверджено Компетентним органом Іспанії періоди страхування позивача в Іспанії, а саме: з 11.10.01 по 13.11.01 - 34 дні; 18.12.01 по 17.09.02 - 274 дня; 20.09.02 по 23.04.03 - 216 днів; 30.04.03 по 28.11.03 - 213 днів; 03.12.03 по 15.03.06 - 834 дні; 22.03.06 по 11.06.07- 447 днів; 12.06.07 по 06.03.08 - 269 днів; 07.03.08 по 06.06.08 - 92 дні. А всього - 2379 днів.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що чинним законодавством передбачена можливість зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Королівства Іспанія за умови відповідного документального підтвердження. Позивачем надано відповідне документальне підтвердження до пенсійного органу, хоча обов`язок щодо заповнення та надсилання формуляру до компетентного органу Іспанії покладений на пенсійний орган, а не на позивача.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Згідно частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
На підставі статті 26 Закону № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 44 Закону № 1058-IVпередбачено, що:
- заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (частина перша);
- заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку (частина друга);
- органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина третя).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.
07 жовтня 1996 було укладено Двосторонню угоду між Україною і Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян, яка ратифікована Законом № 741/97-ВР від 17 грудня 1997 року (надалі - Угода).
Згідно пункту «є» статті 1 Угоди «трудовий чи страховий стаж» - означає період, який зараховується згідно із законодавством кожної з Договірних Сторін при визначенні права на відповідну допомогу з боку соціального забезпечення, а також періоди, які вважаються аналогічними з боку відповідного законодавства кожної з Договірних Сторін.
На підставі підпункту «а»-«А» пункту 1 статті 2 Угоди ця Угода застосовується в Україні у законодавстві щодо соціального забезпечення населення про пенсії за віком, по інвалідності та в разі втрати годувальника.
У відповідності до частини 1 та частини 2 статті 10 Угоди, працівник, який постійно або тимчасово підпадав під дію законодавства тієї чи іншої Договірної Сторони, матиме право на допомогу, яка регулюється цією главою на таких умовах: компетентні органи кожної Договірної Сторони визначають право на допомогу та обчислюють її, враховуючи тільки трудовий чи страховий стаж, який був набутий під час поширення на працівника дії законодавства цієї Сторони; так само Компетентні органи кожної Договірної Сторони визначають право на допомогу, додаючи до свого трудового чи страхового стажу трудовий чи страховий стаж, набутий згідно із законодавством іншої Договірної Сторони.
Відповідно до статті 21 Угоди Міністерством праці та соціальної політики України і Міністерством праці та соціальних питань Королівства Іспанія 17 січня 2001 року було укладено адміністративний договір про порядок застосування Угоди між Україною та Королівством Іспанія про соціальне забезпечення громадян (надалі адміністративний договір).
Як визначено статтею 5 адміністративного договору у клопотанні про призначення пенсії що подається згідно з пунктом 1 цієї статті, зазначається трудовий чи страховий стаж, що підпадає під законодавство однієї з Договірних Сторін, а клопотання подається до Компетентного органу іншої Договірної Сторони, ця остання сторона надсилає клопотання І подані документи до Органу координації іншої Договірної Сторони, зазначивши дату подання клопотання.
Коли у клопотанні про призначення пенсії, що подається згідно з пунктом 1 цієї статті, зазначається трудовий чи страховий стаж, що підпадає під законодавство однієї з Договірних Сторін, а клопотання подається до Компетентного органу іншої Договірної Сторони, ця остання сторона надсилає клопотання і подані документи до Органу координації іншої Договірної Сторони, зазначивши дату подання клопотання.
Відповідно до частини 1, 3 статті 6 адміністративного договору компетентний орган однієї Договірної Сторони, який прийняв документи для відкриття справи, заповнює титульний формуляр згідно з встановленим зразком і без затримок надсилає два примірники до Органу координації іншої Договірної Сторони.
Титульні формуляри доповнюються документами, які підтверджують дані, наведені у них.
Після отримання формуляра Компетентний орган однієї Договірної Сторони повертає Компетентному органу іншої Договірної Сторони один примірник формуляра, де повинно бути вказано трудовий чи страховий стаж, набутий відповідно до її законодавства, і розмір допомоги, призначеної зацікавленій особі.
Аналіз вищезазначених нормативно-правових актів свідчить, що зарахування до страхового стажу періоду роботи на території Королівства Іспанія можливо за умови відповідного документального підтвердження.
Таким документальним підтвердження є установленого зразка формуляр, який компетентний орган однієї Договірної Сторони, який прийняв документи для відкриття справи, заповнює і без затримок надсилає два примірники до Органу координації іншої Договірної Сторони.
При цьому, відповідно до адміністративного договору, обов`язок щодо заповнення та надсилання формуляру до компетентного органу Іспанії покладений на пенсійний орган, а не на позивача.
Між тим, позивачем разом з заявою про призначення пенсії надав до пенсійного органу формуляр E/UCR-3 від 30.09.2021, заповнений у відповідності до Угоди між Україною та Іспанією про соціальне забезпечення, згідно якого підтверджено Компетентним органом Іспанії періоди страхування позивача в Іспанії, а саме: з 11.10.01 по 13.11.01 - 34 дні; 18.12.01 по 17.09.02 - 274 дня; 20.09.02 по 23.04.03 - 216 днів; 30.04.03 по 28.11.03 - 213 днів; 03.12.03 по 15.03.06 - 834 дні; 22.03.06 по 11.06.07- 447 днів; 12.06.07 по 06.03.08 - 269 днів; 07.03.08 по 06.06.08 - 92 дні. А всього - 2379 днів.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1)
Як визначено пунктом 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 
1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 
2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;
3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). 
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;
4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.
Таким чином, саме на пенсійний орган покладено обов`язок щодо направлення запиту та перевірки інформації, поданої для призначення пенсії, передбачені законодавством та належать до компетенції відповідача.
При цьому, якщо відповідач має обґрунтовані сумніви щодо відповідності змісту довідок та документів він вживає передбачені законом заходи щодо їх перевірки.
Однак, підставою для неврахування документів є встановлення факту подання недостовірних документів, а не наявність сумнівів щодо їх змісту.
Між тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач здійснив будь-які дії щодо заповнення та надсилання формуляру до компетентного органу Іспанії.
Всупереч приписам Порядку № 22-1 щодо тримісячного строку для надання можливості надання відсутніх документів, відповідачем 23 липня 2021 року прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу.
Є безпідставними доводи доводи апелянта, що формуляр про підтвердження стажу роботи, набутого на території Королівства Іспанія до відповідача не надходив, оскільки, як вже зазначалося, обов`язок заповнення та надсилання такого формуляру покладений на пенсійний орган, а не на позивача.
Тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діючи виключено у відповідності до Конституції України та вимог законів, повинен був вжити заходів щодо отримання такого формуляру, а не відмовляти позивачу у призначенні пенсії, тим самим порушуючи його конституційне право на соціальне забезпечення.
Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 2379 днів, набутих в Королівстві Іспанія. 
Щодо доводів апелянта, що з заявою про призначення пенсії позивач звертався до ГУ ПФУ в Луганській області суд зазначає наступне.
Пунктом п.4.2 розділу IV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі визначено, що розгляд заяви ОСОБА_1 здійснюється Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Таким чином, обов`язок щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії та винесення відповідного рішення має бути покладено саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Щодо визначення судом першої інстанції обов`язку відповідачу призначити позивачу пенсію за віком суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями1,3, частиною 2 статті6,8, частиною 2 статті19,22,23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання) зазначено, що зміст прав і свобод людини - це умови і засоби, які визначають матеріальні та духовні можливості людини, необхідні для задоволення потреб її існування і розвитку. Обсяг прав людини - це кількісні показники відповідних можливостей, які характеризують його множинність, величину, інтенсивність і ступінь прояву та виражені у певних одиницях виміру.
Звуження змісту прав і свобод означає зменшення ознак, змістовних характеристик можливостей людини, які відображаються відповідними правами та свободами, тобто якісних характеристик права. Звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісних вимірюваних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IVпередбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.
Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
Відтак, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із відмовою в призначенні пенсії позивачу з підстав неврахування певного періоду його роботи до страхового стажу, суд вважає, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження пенсійного органу, зобов`язавши його призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 01 травня 2021 року. 
При цьому встановлення відповідачу обов`язку зарахувати до страхового стажу позивача спірний період його роботи в Королівстві Іспанія не є таким втручанням, оскільки, як вище зазначалося судом, відповідач протиправно не врахував формуляр про підтвердження стажу роботи позивачу, набутого на території Королівства Іспанія.
Отже, суд першої інстанції визначив обов`язок пенсійному органу здійснити свої дискреційні повноваження відповідно до Закону № 1058 та Порядку № 22-1.
Таким чином, з огляду на обставини справи та дискреційні повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсій за віком, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 16.07.2021 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу позивача 2379 днів, набутих в Королівстві Іспанія.
За таких обставин рішення суду першої інстанції необхідно змінити, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги відповідача та зміну рішення суду першої інстанції.
Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                               ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/1198/22 - задовольнити частково.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/1198/22 - змінити.
Абзац четвертий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/1198/22 викласти в наступний редакції:
«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16 липня 2021 року про призначення пенсії за віком.
В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 травня 2022 року у справі № 360/1198/22- залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 19 грудня 2022 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 19 грудня 2022 року.

Головуючий суддя                                                  І.Д. Компанієць 

Судді                                                                       А.В. Гайдар
                                                                                   
                                                                                  Е.Г. Казначеєв