Справа № 450/5157/21                        Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А. 
Провадження № 22-ц/811/1969/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2022 року у справі за позовом ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа: ТзОВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_1 на його користь виплаченого страхового відшкодування в розмірі 58627,10 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.02.2019 року по а/д М 06 Київ - Чоп на 539 км 400 м на території Пустомитівського району Львівської області сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «CITROEN», д.р.н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля марки «OPEL ASTRA», д.р.н. НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
На момент дорожньо - транспортної пригоди майнові інтереси власника автомобіля марки «OPEL ASTRA», д.р.н НОМЕР_2 , ТОВ «Компрессорс Інтернешнл» (Страхувальник), були застраховані в ПрАТ «СК «Українська страхова група» (Страховик).
Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.10.2019 року встановлено, що ДТП сталася з вини ОСОБА_1 , однак провадження про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
27.02.2019 року страхувальник за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2805-18-00192 від 03.12.2018 року, звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Дана заява була розглянута, обставини ДТП, викладені в заяві, визнано страховим випадком, у зв`язку з чим, позивач, відповідно до умов договору, виплатив страхове відшкодування в розмірі 59013,45 грн. та 6376,00 грн. зараховано в рахунок несплачених страхових платежів, всього сума страхового відшкодування становить 65389 грн. 45 коп.
На момент дорожньо - транспортної пригоди, цивільно - правова відповідальність власника наземного транспортного засобу автомобіля марки «CITROEN», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № АО305853. Позивач звернувся до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» про виплату суми страхового відшкодування та ним було здійснено виплату в розмірі 6762,35 грн. (страхова виплата з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», д.р.н. НОМЕР_2 ), яка не покриває, суму виплати за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-2805-18-00192. За таких обставин зазначає, що відповідач, як особа, відповідальна за завданий збиток, повинен відшкодувати позивачу різницю між сумою страхового відшкодування, сплаченого за договором добровільного страхування № 28-2805-18-00192 (65389,45 грн.) та сумою страхового відшкодування, виплаченою за полісом №АО305853 (6762, 35 грн.), яка дорівнює 58 627,10 грн.
З цих підстав просить позовні вимоги задоволити, вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2022 року в задоволенні позовних вимог приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до ОСОБА_1 , третя особа товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» про стягнення виплаченого страхового відшкодування - відмовлено.
Рішення суду в апеляційному порядку 02 серпня 2022 року оскаржило ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група». Вважає рішення суду незаконним та необгрунтованим. Зазнаає, що страхувальник за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідального власників наземних транспортних засобів – відповідач не оспорював у свого страховика розмір страхового відшкодування здійсненого на користь позивача і фактично погодився з розміром такого відшкодування, яке безпосередньо впливає на обсяг його майнової відповідальності перед потерпілим і у відповідності до вимог ст. 1194 ЦК України, різницю 58627,10 грн. між фактичним розміром шкоди 65389,45 грн. та страховою виплатою в розмірі 6762,35 грн. за полісом АО/305854 ТЗДВ «Ю.Ес.Ай» слід стягнути з відповідача. 
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

09 листопада 2022 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Звертає увагу, що на момент ДТП його цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТДВ «СК» «Ю.ЕС.АЙ» полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобі, в межах страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду заподіяну майну, в розмірі 100000 грн. З врахуванням того, що ПрАТ «СК «Українська страхова група» виплатило страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля в сумі 65389,45 грн.в межах страхового ліміту, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача різниці між розміром страхового відшкодування виплаченого позивачем потерпілому та страховим відшкодування компенсованим позивачу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» - відсутні. Вважає, що позивач має право на позов до страховика відповідача в порядку суброгації.
21 листопада 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому останній покликаючись на доводи зазначені в апеляційній скарзі, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 24 листопада 2022 року, є дата складення повного судового рішення – 05 грудня 2022 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»до задоволення не підлягає із наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив з тих причин, що позов є безпідставним, оскільки позивач в даному випадку може звернути з позовом до відповідача як безпосереднього заподіювача шкоди - лише у випадку, коли фактичний розмір завданої шкоди перевищує суму страхового відшкодування, чого в даній ситуації немає.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Судом встановлено, що 26.02.2019 року приблизно о 15 год. 35 хв. на автодорозі М 06 Київ – Чоп 539 км 400 м відбулася дорожньо – транспортна пригода. Як вбачається з постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.10.2019 року по справі №450/829/19, водій  ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки « Citroen C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкод чи небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснили зіткнення з транспортним засобом марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 «б», 10.1 ПДР України, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Вказаною постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 17.10.2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; провадження по справі по адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито в зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Вказана постанова не оскаржувалася і набрала законної сили 29.10.2019 року.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_2 , є ТОВ «Компрессорс Інтернешнл».
На момент ДТП майнові інтереси власника транспортного засобу марки «OPEL ASTRA», д.н.з. НОМЕР_2 , були застраховані в ПрАТ «СК «Українська страхова група» згідно з Договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно – правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2805-18-00192 від 03.12.2018 року.
27 лютого 2019 року ТОВ Компрессорс Інтернешнл» (страхувальник за Договором №28-2805-18-00192 від 03.12.2018) звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
04.04.2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» на підставі Звіту №641/19 про оцінку автомобіля марки «OPEL ASTRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 21.03.2019 року, зобов`язуючої пропозиції ТОВ «Аудатекс Україна», складено Страховий акт №ЗСКА-9478 та розрахунок суми страхового відшкодування до нього.
На підставі вищевказаних документів, ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» здійснило виплату страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 59013,45 грн., що стверджується платіжним дорученням №8308 від 04.04.2019 року, та 6376,00 грн. зараховано в рахунок несплачених страхових платежів за договором №28-2805-18-00192 від 03.12.2018 року. Загальна сума страхового відшкодування становить 65389,45 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України «Про страхування» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Відносини у цій сфері регулює Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону № 1961-IV).
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 Закону прописано, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим Договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
За змістом статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

В даному випадку, цивільно – правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Citroen C4 Picasso», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО305853, що підтверджується витягом з централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000,00 грн.
16.04.2019 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулася із заявою на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу до ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» на суму 65 389,45 грн.
Як вбачається з платіжного доручення №890 від 21.01.2020 року ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» отримала часткове відшкодування в порядку регресу страхового відшкодування від ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай.» у розмірі 6762,35 грн., який не покриває суми виплати за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2805-18-00192 від 03.12.2018 року. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази розрахунку розміру страхового відшкодування, на підставі якого страхова компанія винуватця ДТП ОСОБА_3 ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай.» компенсувала страхове відшкодування позивачу в розмірі 6762,35 грн.
Різницю суми виплати у розмірі 58627,10 грн. позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 .
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), пункт 62 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №752/16797/14-ц (провадження № 14-80цс19); Постанова ВС від 24 березня 2021року у справі №523/3212/19).
Суд першої інстанції доречно звернув увагу на те, що згідно правових позицій, висловлених Великою Палатою Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року на особу, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність обов`язок відшкодування спричиненої нею шкоди може бути покладений виключно у розмірі перевищення такої шкоди над лімітом страхової відповідальності.
Так, Велика Палата Верховного Суду в пунктах 68-74 Постанови від 04 липня 2018 року №755/18006/15-ц зробила правовий висновок, вказавши, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Статтею 1194 ЦК України урегульовано питання відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 цього Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та ст..27 Закону України «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
У даному випадку цивільно-правова відповідальність відповідача (винуватця ДТП) була застрахована в межах страхової суми (ліміту відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн. З урахуванням того, що ПрАТ «СК «Українська Страхова Група» виплатило страхове відшкодування власнику застрахованого автомобіля (ТОВ «Компрессорс Інтернешнл»), виходячи з розміру виплаченого за договором № 28-2805-18-00192 від 03.12.2018 року страхового відшкодування відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в сумі 65389,45 грн. в межах страхового ліміту, підстави для стягнення з винної особи ОСОБА_3 на користь позивача різниці між розміром страхового відшкодування виплаченого позивачем потерпілому та страховим відшкодуванням компенсованим позивачу ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» (страховик винуватця ДТП) відсутні.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2022 рокузалишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група»- залишити без задоволення. 
Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2022 року- залишити без змін. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 05 грудня 2022 року.

               Головуючий:                                                 О.Я. Мельничук

               Судді:                                                                 О.М. Ванівський

                                                                               Р.П. Цяцяк