Справа № 553/2644/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       13 жовтня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого: судді Джуги С.Д.,
суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.
з участю секретаря судового засідання: Жганич К.В. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2021 року у складі судді Лютянської М.С., у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Головний сервісний центр МВС України про визнання недійсним та скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, визнання права власності на транспортний засіб та витребування його з чужого незаконного володіння,- 
встановив:
У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 13.07.2020 року між ним та бельгійською компанією «M.Motors В.V.» був укладений контракт №1 купівлі-продажу автомобіля Audi Q5, 2.0 tdi, 2014 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 . Вказаний автомобіль ним було придбано для використання у підприємницькій діяльності. 20.07.2020 року він провів оплату за вказаний автомобіль в обсязі 11100 євро (350760,00 грн. на дату оплати) та 23.07.2020 року продавець автомобіля оформив на нього накладну №75, яку йому необхідно було надати при розмитненні. Позивач зазначав, що для проведення розмитнення він перерахував : - платіжним дорученням №53 від 24.07.2020 року 135980,00 грн.; - платіжним дорученням №57 від 27.07.2020 року 10000,00 грн. – на рахунок Казначейства України, у якості передплати за митне оформлення придбаного ним автомобіля. 25.07.2020 року він виїхав у Бельгію за купленим автомобілем автобусним рейсом Київ-Брюссель. Однак, на підставі обмеження виїзду у зв`язку з епідемією COVID-19 він не зміг перетнути кордон з Республікою Польша, і відповідно, забрати куплений автомобіль в Королівстві Бельгія. Позивач зазначав, що 31.07.2020 року він розмістив замовлення на перевезення вказаного автомобіля на сайті lardi-trans.com з метою знайти вантажоперевізника, який зміг би доставити куплений ним автомобіль з Бельгії в Україну.
01.08.2020 року о 17:15 йому зателефонував ОСОБА_3 та запропонував свої послуги, як перевізника, та який зареєстрований в базі даних на сайті lardi-trans.com. Позивач вказував на те, що в розмові він його запевнив, що в його розпорядженні є відповідні кваліфікації, дозволи, технічні засоби та водії для такого роду перевезень. Також у розмові він підкреслював свою обізнаність з правилами перевезення вантажів країнами Шенгенської зони, посилався на значний досвід своєї роботи та надав виписку з Єдиного реєстру та витяг з реєстру платників ПДВ ФОП ОСОБА_3 №1707024500039- як перевізник. ФОП ОСОБА_3 повідомив його, що перевезення буде здійснювати його водій і вони узгодили розмір оплати та строки виконання роботи.
03.08.2020 року придбаний ним автомобіль, за його згодою, продавець автомобіля передав перевізнику ФОП ОСОБА_3 в особі водія ОСОБА_4 для транспортування від продавця до Київської митниці Держмитслужби України за адресою м.Київ, вул.Малинська,20, де повинно було пройти розмитнення його автомобіля. Позивач зазначав, що належний йому автомобіль було завантажено на причіп державний номер НОМЕР_2 , 2016 року виробництва, сірого кольору, автомобіль Mercedes-Benz, Sprinter 316 білого кольору, державний номер НОМЕР_3 . Разом з автомобілем, продавцем перевізнику ФОП ОСОБА_3 в особі його водія ОСОБА_4 були передані:
- сертифікат технічного стану в оригіналі – Sertificat de controle technique виданий 92 Станцією контролю, Avenue du Parc, 4800 Vtrviers, Бельгія;
- два автомобільні ключі з імобілайзером.
Починаючи з 13.08.2020 року ФОП ОСОБА_3 на його вимоги, коли останній доставить автомобіль, і коли він нарешті зможе розпочати процес розмитнення, почав його запевняти про виниклі труднощі. 15.08.2020 року ФОП ОСОБА_3 попросив його надати доручення на право перевезення автомобіля через державний кордон Угорщина – Україна для його водія ОСОБА_4 , яку він оформив у приватного нотаріуса Яровий О.Б.
В подальшому перевізник почав вигадувати різні обставини невиконання доставки автомобіля – запевняти, що його авто затримане і знаходиться за кордоном – в Угорщині на «штраф площадці» поліції, і він, як перевізник, не має змоги доставити його автомобіль до місця розмитнення – Київської митниці Держмитслужби України за адресою м.Київ, вул.Малинська,20.
Позивач ОСОБА_1 зазначав, що довіряючи ФОП ОСОБА_3 , як перевізнику, він звернувся до Консульства України в Ніредьгазі і завдяки поясненню консульства та адвоката Исаака Ласло в Угорщині, ознайомившись з подібними ситуаціями в інтернеті, він зрозумів, що став потерпілим від дій групи шахраїв, які викликали в нього довіру і користуючись цим привласнили його автомобіль – ОСОБА_3 заздалегідь спланував цю операцію без наміру виконати перевезення належного йому автомобіля. Своїми діями, зі своїми спільниками він вчинив шахрайство - кримінальне правопорушення, передбачене ст.190 КК України.
З відповідною заявою він звернувся до відділення поліції №2 НПУ ГУНП в Полтавській області, і слідчим 04.09.2020 року було порушено кримінальне провадження, в якій він визнаний потерпілим. В ході досудового слідства, 11.09.2020 року стало відомо, що автомобіль, куплений ним та доручений для перевезення ФОП ОСОБА_3 продається на сайті оголошень з продажу автотранспорту auto.ria.ua громадянкою ОСОБА_5 за 21500 доларів США, оголошення від 29.08.2020 року, а «власником» придбаного ним автомобіля є ОСОБА_2 . В подальшому було встановлено, що 07.08.2020 року автомобіль перетнув кордон України в якості товару, автотранспортними засобами НОМЕР_4 та АТ 7228 ХХ(причіп) за документом контролю доставки від 07.08.2020 року № UA 305160/2020/038800. Митне оформлення проводилось Мукачівською митницею Держмитслужби України в режимі імпорт 27.08.2020 року за МД типу ІМ 40 ДЕ №UA 305160/2020/044263.
Для митного оформлення належного йому автомобіля Audi Q5, 2.0 tdi, 2014 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 громадянином ОСОБА_2 подано(окрім копії свого паспорту, доручення, виданого 07.08.2020 року ОСОБА_6 та оригіналів технічного паспорту на автомобіль та сертифікату відповідності - реєстраційних документів згідно Бельгійського законодавства щодо реєстрації транспортних засобів, які він отримав від свого спільника ОСОБА_3 , виготовлений ним підроблений документ, який, начебто, засвідчував набуття ним права власності належного йому автомобіля в одному з автосалонів Німеччини, чим сфальшував Митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ №UA 305160/2020/044263 від 27.08.2020 року.
На підставі цієї митної декларації, використовуючи завідомо підроблений документ, відповідач ОСОБА_2 зареєстрував належний йому автомобіль 29.08.2020 року на своє ім`я в сервісному центрі та отримав сфальшований технічний паспорт НОМЕР_5 та державні номерні знаки НОМЕР_6 на вищезазначений автомобіль. Позивач вказував на те, що в цей же день - 29.08.2020 року відповідач ОСОБА_2 виставив придбаний ним автомобіль на продаж через сайт оголошень auto.ria.ua. Тому позивач вважає, що є обґрунтована підозра, що своїми діями, які виразилися в підробленні офіційного документу, що надає право власності на автомобіль, в підробленні офіційного документу на право його ввезення на митну територію України та розмитнення, а також подальшу реєстрацію права власності на цей автомобіль за Законами України і, які були вчинені відповідачем - скоєно кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.358 КК України.
За таких обставин, відповідач, як недобросовісний набувач, спричинив йому, позивачу по справі, збитки в розмірі суми сплаченої за автомобіль та неотримання ним тих економічно-майнових результатів, на які він розраховував, як суб`єкт підприємницької діяльності, укладаючи зовнішньоекономічний контракт.
На підставі вищенаведеного позивач просив: 1) визнати недійсним та скасувати: реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів від 29 серпня 2020 року за заявою №272243990 про право власності на транспортний засіб – автомобіль марки Audi, модель Q5, номерне позначення кузова VIN: НОМЕР_1 , категорії М1, об`єм двигуна 1968, тип пального D(дизель), колір сірий, рік випуску 2014, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 за громадянином ОСОБА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) визнати за ним право власності, набуте за контрактом №1 від 13.07.2020 року на транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель Q5, номерне позначення кузова VIN: НОМЕР_1 , категорії М1, об`єм двигуна 1968, тип пального D(дизель), колір сірий, рік випуску 2014, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 та витребувати (вилучити) його з чужого незаконного володіння - громадянина ОСОБА_2 на його користь (у власність).
Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2021 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.
На дане рішення фізична особа – підприємець ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про задоволення заявленого позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не враховано обставини, які наведені в обґрунтування заявлених вимог, не дано їм належної оцінки та безпідставно відмовлено у заявленому позові.
У відзивах на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_2 , третя особа: Головний сервісний центр МВС України просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
В судовому засіданні апелянт в режимі відеоконференції, його представник підтримали апеляційну скаргу, просять її задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив апеляційну скаргу, просить залишити її без задоволення.
Після оголошеної перерви, в останнє судове засідання сторони, їх представники не з`явилися, надіслали суду письмові заяви в яких просили розглянути справу у їх відсутності. На підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України справа розглянута у їх відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення апелянта та його представника, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.        
Згідно із ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає і підлягає скасуванню, виходячи з наступного.
Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач ОСОБА_1 добровільно надав усі необхідні документи ОСОБА_3 та водію ОСОБА_4 для законного перевезення та реєстрації спірного автомобіля Audi, Q5, 2014 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 , а в свою чергу ОСОБА_3 передав вказаний автомобіль відповідачу ОСОБА_2 в рахунок завданої шкоди відповідачу ОСОБА_2 кримінальним правопорушенням по факту незаконного заволодіння його транспортним засобом марки ВМВ, то відповідач ОСОБА_2 є добросовісним набувачем вищевказаного автомобіля Audi, і відсутні підстави для витребування даного автомобіля від ОСОБА_2 , скасування реєстрації та визнання на автомобіль права власності 
З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та нормам матеріального та процесуального права.
       Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
       Захист цивільних прав – це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.
       Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ч.1 ст. 5 ЦПК України).
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. 
Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Матеріалами справи встановлено, що 13.07.2020 року між позивачем ОСОБА_1 та бельгійською компанією «M.Motors В.V.» був укладений контракт №1 купівлі-продажу автомобіля Audi Q5, 2.0 tdi, 2014 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 .
20.07.2020 року позивач здійснив оплату за вказаний автомобіль в обсязі 11100 євро (350760,00 грн. на дату оплати) та 23.07.2020 року продавець автомобіля оформив на нього накладну №75, яку необхідно надати при розмитненні автомобіля.
У якості передплати за митне оформлення придбаного автомобіля позивач для проведення розмитнення на рахунок Казначейства України, перерахував: платіжним дорученням №53 від 24.07.2020 року - 135980,00 грн.; платіжним дорученням №57 від 27.07.2020 року 10000,00 грн.
25.07.2020 року позивач виїхав у Бельгію за купленим автомобілем автобусним рейсом Київ-Брюссель. Однак, на підставі обмеження виїзду у зв`язку з епідемією COVID-19 він не зміг перетнути кордон з Республікою Польша, і відповідно, забрати куплений автомобіль в Королівстві Бельгія. 
31.07.2020 року позивач розмістив замовлення на перевезення вказаного автомобіля на сайті lardi-trans.com з метою знайти вантажоперевізника, який зміг би доставити куплений ним автомобіль з Бельгії в Україну.
01.08.2020 року позивачу зателефонував ОСОБА_3 та запропонував свої послуги, як перевізника, та який зареєстрований в базі даних на сайті lardi-trans.com. і надав виписку з Єдиного реєстру та витяг з реєстру платників ПДВ ФОП ОСОБА_3 № НОМЕР_7 - як перевізник. ФОП ОСОБА_3 повідомив позивача, що перевезення буде здійснювати його водій ОСОБА_4 і вони узгодили розмір оплати та строки виконання роботи.
03.08.2020 року придбаний позивачем автомобіль, за його згодою, продавець автомобіля передав перевізнику ФОП ОСОБА_3 в особі водія ОСОБА_4 для транспортування від продавця до Київської митниці Держмитслужби України за адресою м.Київ, вул.Малинська,20, де повинно було пройти розмитнення його автомобіля. Разом з автомобілем, продавцем перевізнику ФОП ОСОБА_3 в особі його водія ОСОБА_4 були передані: сертифікат технічного стану в оригіналі – Sertificat de controle technique виданий 92 Станцією контролю, Avenue du Parc, 4800 Vtrviers, Бельгія; технічний паспорт та два автомобільні ключі з імобілайзером. 
Однак, ФОП ОСОБА_3 придбаний позивачем автомобіль не передав позивачу.
За фактом заволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вищевказаним автомобілем за заявою позивача від 04.09.2020 року до відділення поліції №2 НПУ ГУНП в Полтавській області, слідчим 04.09.2020 року було порушено кримінальне провадження №12020170030000682 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, де позивача визнано потерпілим.
Згідно з інформацією Закарпатської митниці Держмитслужби наданої на запит відділення поліції №2 НПУ ГУНП в Полтавській області, автомобіль Audi Q5, 2014 року випуску VIN: НОМЕР_1 , ввезений на митну територію України через пункт пропуску «Ужгород – Вишнє Нємецьке» «Ужгород» Закарпатської митниці Держмитслужби громадянином України ОСОБА_6 на підставі довіреності від 07.08.2020 №660 виданої громадянином України ОСОБА_2 . Під час переміщення через митний кордон України в якості товару даний автомобіль ввезений на митну територію транспортними засобами НОМЕР_4 та АТ 7228 ХХ(причіп) за документом контролю доставки від 07.08.2020 року № UA 305160/2020/038800. Митне оформлення проводилось Мукачівською митницею Держмитслужби України в режимі імпорт 27.08.2020 року за МД типу ІМ 40 ДЕ №UA 305160/2020/044263.
Також Закарпатською митницею Держмитслужби на запит ГУНП в Полтавській області, надано точний перелік документів, поданих для розмитнення автомобіля Audi Q5, 2014 року випуску VIN: НОМЕР_1 ,( МД типу ІМ 40 ДЕ №UA 305160/2020/044263), а саме : митна декларація типу ІМ 40 ДЕ №UA 305160/2020/044263 від 27.08.2020 року, в якій вказано одержувача ОСОБА_2 , вартість автомобіля 4500 євро; сертифікат технічного стану автомобіля; технічний паспорт; довіреність ОСОБА_2 від 07.08.2020 року №660 на представництво інтересів ОСОБА_6 та рахунок - фактура автосалону VZ-AUTO KFZ-Handel складений 03.08.2020року на відповідача ОСОБА_2 про продаж автомобіля Audi Q5, 2.0, дизель, 2014 року випуску VIN: НОМЕР_1 за ціною 4500 євро.
Однак, згідно інформації автосалону VZ-AUTO KFZ-Handel, автомобіль Audi Q5, 2.0, дизель, ідентифікаційний номер транспортного засобу : НОМЕР_1 2014 року випуску VIN: НОМЕР_1 , автосалоном не продався, рахунок-фактура не видавався, а 03.08.2020 року автосалон взагалі не продав жодної машини.
29.08.2020 року територіальним сервісним центром 2141 Регіонального сервісного центру МВС у Закарпатській області за відповідачем ОСОБА_2 здійснено державну реєстрацію права власності на автомобіль Audi Q5, 2014 року випуску VIN: НОМЕР_1 , присвоєно реєстраційний номерний знак НОМЕР_6 , та видано відповідачу ОСОБА_2 свідоцтво НОМЕР_5 про реєстрацію даного транспортного засобу. 
Також з матеріалів справи, зокрема рапорту старшого інспектора - чергового чергової частини СМ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області від 19.09.2020 та розписки ОСОБА_2 вбачається, що 19.09.2020 року до ч/ч Мукачівського ВП із заявою звернувся ОСОБА_2 про те, що 07.08.2020 року ОСОБА_3 під приводом повернення матеріальних збитків завданих по кримінальному провадженню № 12020070040001198 від 10.06.2020 по факту незаконного заволодіння автомобілем BMW надав йому автомобіль марки Audi Q5 і частково відшкодував завдану кримінальним правопорушенням шкоду, 15.09.2020 року від нього даний автомобіль був вилучений працівниками поліції Полтавської області.
З вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11.08.2021 року у кримінальному провадженні № 12020070040001198 вбачається, що ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст.358 та ч.3 ст.190 КК України, задоволено цивільний позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 547 145,80 грн. матеріальної шкоди та 100 000 грн. моральної шкоди, вирок не набув законної сили.
Відповідно до ч. ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно з приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України)
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Обґрунтовуючи заявлений позов та порушення своїх прав позивач посилається на те, що спірний автомобіль ним придбано на законних підставах і саме він є його власником, а за відповідачем неправомірно здійснено державну реєстрацію права власності та який не є добросовісним набувачем автомобіля.
Такі твердження позивача відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.
Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є : договори та інші правочини.
Ч.1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ч.1,ч.2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1, ч.4 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно (ч.ч.1-2 ст.334 ЦК України).
Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно із ч.2 ст.664 ЦК України якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві. 
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. (ч.1, ч.2 ст 692 ЦК України)
Матеріалами справи доведено, що 13.07.2020 року позивачем та бельгійською компанією «M.Motors В.V.» укладено контракт №1 купівлі-продажу автомобіля Audi Q5, 2.0 tdi, 2014 року виробництва, VIN: НОМЕР_1 за ціною 11100 євро. Згідно умов контракту товар поставляється продавцем на умовах СРТ Київ, України, Інкотермс 2000, датою поставки вважається дата сплати та передачі документів на автомобіль.
20.07.2020 року позивач за даним контрактом здійснив оплату за вказаний автомобіль в обсязі 11100 євро (350760,00 грн. на дату оплати) та 23.07.2020 року продавець автомобіля оформив на нього накладну №75, яку необхідно надати при розмитненні автомобіля, що стверджено відповідними платіжними дорученнями та накладною 
У якості передплати за митне оформлення придбаного автомобіля позивач для проведення розмитнення на рахунок Казначейства України, перерахував: платіжним дорученням №53 від 24.07.2020 року - 135980,00 грн.; платіжним дорученням №57 від 27.07.2020 року 10000,00 грн.
Матеріалами справи також доведено, що вищевказаний продавець (бельгійська компанія «M.Motors В.V.») за згодою покупця - позивача передав придбаний позивачем автомобіль перевізнику ФОП ОСОБА_3 в особі водія ОСОБА_4 для транспортування його до митниці для розмитнення. Разом з автомобілем, продавцем перевізнику ФОП ОСОБА_3 в особі його водія ОСОБА_4 були передані: сертифікат технічного стану в оригіналі – Sertificat de controle technique виданий 92 Станцією контролю, Avenue du Parc, 4800 Vtrviers, Бельгія; технічний паспорт та два автомобільні ключі з імобілайзером. 
Таким чином матеріалами справи беззаперечно доведено, що між позивачем та бельгійською компанією «M.Motors В.V.» укладено правочин – договір купівлі – продажу. Покупець (позивач) на виконання укладеного контракту сплатив продавцю повну ціну за товар (автомобіль), а продавець передав покупцю в особі перевізника товар (автомобіль) з його приналежностями та документами. Тобто, позивач, як покупець виконав усі свої обов`язки за договором купівлі - продажу автомобіля. 
Згідно із ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність, прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Презумпція правомірності вказаного правочину не спростована.
Відповідно до ч.1-3 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно із ч.3ст 377 ЦК України ввезені громадянами на митну територію України для вільного обігу товари, зазначені у частині першій цієї статті, що підлягають державній реєстрації уповноваженими органами України, забороняється відчужувати або передавати у володіння, користування чи розпорядження іншим особам до здійснення державної реєстрації цих товарів.
Матеріалами справи доведено, що ФОП ОСОБА_3 , як перевізник, не виконав свої зобов`язання перед позивачем, придбаний позивачем автомобіль не передав позивачу, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості в установленому законом порядку здійснити державну реєстрацію права власності на придбаний ним автомобіль. 
Натомість, як вбачається з вище вказаних матеріалів справі, ОСОБА_3 неправомірно розпорядився вказаним автомобілем та передав його відповідачу ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої ним кримінальним правопорушенням шкоди, а відповідач ОСОБА_2 погодився та отримав у неправомірний спосіб даний автомобіль в рахунок відшкодування шкоди, однак здійснив державну реєстрацію права власності на даний автомобіль на підставі митної декларації типу ІМ 40 ДЕ №UA 305160/2020/044263 від 27.08.2020 року та рахунку - фактури автосалону VZ-AUTO KFZ-Handel 03.08.2020року на відповідача ОСОБА_2 про продаж йому автомобіля за ціною 4500 євро. 
Разом з тим, як встановлено матеріалами справи, автосалон VZ-AUTO KFZ-Handel, автомобіль Audi Q5, 2.0, дизель, ідентифікаційний номер транспортного засобу : НОМЕР_1 2014 року випуску VIN: НОМЕР_1 , автосалоном не продався, вищевказаний рахунок-фактура не видавався. 
Наведені обставини свідчать, що поведінка та дії відповідача ОСОБА_2 при здійсненні своїх суб`єктивних прав щодо набуття ним у власність і реєстрації права власності на транспортний спірний засіб, який на законних підставах придбаний позивачем, не є сумлінними та чесними, не відповідають принципу добросовісності, та порушують законні права та інтереси позивача, а тому відповідач ОСОБА_2 не є добросовісним набувачем спірного автомобіля, а право власності на спірний автомобіль відповідачем ОСОБА_2 набуто в незаконний спосіб та неправомірно.
Згідно із ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
З врахуванням встановлених між сторонами характеру та змісту правовідносин, права, за захистом якого позивач звернувся до суду, та характеру допущеного порушення прав позивача, колегія суддів уважає, що визнання недійсним та скасування реєстраційного запису в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів від 29 серпня 2020 року про право власності на автомобіль марки Audi, модель Q5, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 за відповідачем ОСОБА_2 , визнання за позивачем права власності на вказаний спірний автомобіль, та витребування його з чужого незаконного володіння відповідача ОСОБА_2 , є єфективним способом захисту порушених прав позивача та відновить його порушені права та можливість здійснення позивачем його прав на придбаний ним за правочином транспортний засіб.
Суд першої інстанції не врахував вищенаведені фактичні обставини справи та вимоги закону, повно та всебічно не дослідив наявні у справі докази, не дав їм належної правової оцінки та дійшов неправильних висновків про необґрунтованість та недоведеність заявлених вимог та неправомірно відмовив у заявленому позові. 
Відповідно до ч.1 п.1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.
З врахуванням наведеного рішення суду першої інтонації підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову з вищенаведених підстав 
Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладається на відповідача у разі задоволення позову. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
За пред`явлення позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн., за подання апеляційної скарги – 8414,40 грн., загальний розмір сплаченого судового збору становить 10516,40 грн. Дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Виходячи з наведеного та керуючись приписами статей 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2021 року скасувати, ухваливши у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недійсним та скасувати реєстраційний запис в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів від 29 серпня 2020 року за заявою №272243990 про право власності на транспортний засіб – автомобіль марки Audi, модель Q5, номерне позначення кузова VIN: НОМЕР_1 , категорії М1, об`єм двигуна 1968, тип пального D(дизель), колір сірий, рік випуску 2014, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 за громадянином ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 02.04.1998 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 . 
Визнати за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 , паспорт серії НОМЕР_11 , виданим Октябрьським РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області 12.06.1996 р. право власності, набуте за контрактом №1 від 13.07.2020 року на транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель Q5, номерне позначення кузова VIN: НОМЕР_1 , категорії М1, об`єм двигуна 1968, тип пального D(дизель), колір сірий, рік випуску 2014, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 та витребувати (вилучити) його з чужого незаконного володіння - громадянина ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 , паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Великоберезнянським РВ УМВС України в Закарпатській області 02.04.1998 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь (у власність) ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .
Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 516,40 грн. сплаченого судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду 
Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2022 року .
Головуючий: 
Судді: