Справа № 161/4178/22  Провадження №33/802/505/22 	Головуючий у 1 інстанції:Черняк В. В. 	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач: Борсук П. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2022 року                                                                 місто Луцьк

Суддя Волинського апеляційного суду Борсук П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Ніколаєнко О.А. в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2022 року,
В С Т А Н О В И В:
Вказаною постановою  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. судового збору.
Згідно з постановою судді  ОСОБА_1  визнаний винним за те, що він 29 березня 2022 року о 20 год. 30 хв. у м. Луцьку на вул. Липинського, 15, керував автомобілем Volkswagen Golf, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, це підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння №157 від 29 березня 2022 року. Огляд проводився лікарем-наркологом у встановленому законом порядку. Такі дії ОСОБА_1 кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР, тобто вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із судовим рішенням, захисник оскаржує його з мотивів незаконності. Вважає, розгляд справи без їх участі, призвів до необґрунтованого застосування стягнення та ухвалення незаконного рішення. Вказує на відсутність будь-яких належних і допустимих доказів на підтвердження винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Також посилається на відсутність кваліфікуючої обставини діяння за, яке притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а саме керування транспортним засобом. Просить скасувати постанову, а провадження у справі – закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Луцького міськрайоного суду Волинської області від 04 серпня 2022 року.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та його захисник не були присутні на розгляді справи, постанова ОСОБА_1 судом надсилалась 05 серпня 2022 року, яку отримав 28 серпня 2022 року, тому строк на оскарження рішення місцевого суду, виходячи з принципу доступу до правосуддя, який випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, слід поновити та прийняти до розгляду апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ч.7 ст.294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вимоги ст.280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст.251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 29 березня 2022 року серії ДПР18 №527396, ОСОБА_1 29 березня 2022 року о 20 год. 30 хв. у м. Луцьку на вул. Липинського, 15, керував автомобілем Volkswagen Golf, НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком на стан алкогольного сп`яніння, №157 від 29 березня 2022 року. Огляд проводився лікарем-наркологом у встановленому законом порядку. Такі дії кваліфіковані поліцейським як порушення п.2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В матеріалах справи наявний рапорт поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону УПП у Волинській області ДПП Кайдика С.Ю., з якого вбачається, що під час несення служби 29.03.2022 року в екіпажі “Цунамі-109” на службовий планшет в радіоефірі надійшов виклик про адміністративне правопорушення. Прибувши за вказаною адресою, було виявлено  ОСОБА_1  та громадянина  ОСОБА_2 , який повідомив про керування водієм транспортним засобом «Volkswagen Golf», номерний знак  НОМЕР_1  у стані алкогольного сп`яніння. Вказано, що під час спілкування із водієм було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, поведінка, що не відповідає обстановці. 
Від огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою «Алкотест Драгер», на місці зупинки водій відмовився за участю двох свідків. 
Огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції проводився в КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» та підтверджується висновком лікаря ОСОБА_3 .
Відповідно до пункту 2.9.а Правил дорожнього руху України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Даних вимог правил дорожнього руху ОСОБА_1 не виконав.
Апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що він не керував транспортним засобом, носять суперечливий та непослідовний характер і спростовуються сукупністю доказів, які було досліджено судом. Тому суддя приходить до висновку, що вищевказані твердження є бездоказовими, не відповідають фактичним обставинам та спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення. 
Свідки ОСОБА_4  та ОСОБА_2  вказують, що перебуваючи у дворі будинку на вулиці Липинського, 15 в м. Луцьку побачили автомобіль «Volkswagen Golf», номерний знак  НОМЕР_1  , який заїхав у двір та припаркувався, перегородивши рух іншим транспортним засобам. Під час спілкування з водієм ОСОБА_1  свідками ОСОБА_4  та ОСОБА_2  в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, такі як запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та поведінки, яка не відповідає обстановці та викликали поліцію. Поясненнями свідків підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та спростовуються доводи захисника, що ОСОБА_1 лише забирав особисті речі з автомобіля. 
Разом з тим, під керуванням транспортним засобом необхідно розуміти умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху – для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу. Таким чином, дії спрямовані на використання транспортного засобу з метою його цільового призначення (включення запалення транспортного засобу, заведення двигуна та інше) необхідно вважати такими, що безпосередньо пов`язані із керуванням транспортним засобом.
Проаналізувавши зібрані й досліджені докази у їх сукупності, вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.9 «а» Правил дорожнього руху та вчиненні ним правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Апеляційний суд вважає, що накладаючи адміністративне стягнення, суддя, згідно з вимогами ч.2 ст.33 КУпАП, урахував характер правопорушення, дані про особу винного, ступінь суспільної небезпеки вчиненого, конкретні обставини справи та обґрунтовано визначив безальтернативне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, визначене санкцією ч.1 ст.130 КУпАП.
Нові докази, які спростовували б висновки суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції надані не були.
Враховуючи вищенаведене, постанова судді є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В
Поновити ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження постанови судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника Ніколаєнко О.А. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 . – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2022 року щодо нього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Копію рішення у справі про адміністративне правопорушення протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої його винесено.
Суддя Волинського апеляційного суду                                                 П.П. Борсук