ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" грудня 2022 р.                                                                    Справа №907/269/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий – суддя                                                            О.В. Зварич
судді                                                                                В.М. Гриців
 І.Б. Малех,
секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за №9-7-0.7-3172/2-22 від 20.10.2022 року (вх.  №01-05/2589/22 від 24.10.2022 року) 
на ухвалу господарського суду Закарпатської області від 18.10.2022 року (суддя О.Ф.  Ремецькі; повний текст ухвали складено 18.10.2022 року)
за заявою Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (вх.  №  02.3.1-02/5475/22 від 17.10.2022 року) про вжиття заходів щодо забезпечення позову
у справі № 907/269/22
за позовом: Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (надалі Середнянська селищна рада)
до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
- Державного підприємства “Агропромислова фірма “Леанка” (надалі ДП  “Агропромислова фірма “Леанка”)
- Фонду державного майна України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

за участю:
від позивача: Завада Т.Р. – адвокат (ордер серії ВС № 1062978 від 13.05.2022 року);
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи ДП “Агропромислова фірма “Леанка”: не з`явився;
від третьої особи Фонду державного майна України: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог 

16.05.2022 року Середнянська селищна рада звернулась до господарського суду Закарпатської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за участю третьої особи ДП “Агропромислова фірма “Леанка” про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, а саме:
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП  «Агропромислова фірма «Леанка» права постійного користування земельною ділянкою площею 1660,3 га землі в межах згідно з планом користування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акта на право постійного користування землею Серії І-ЗК №000715, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 2 сесії 22 скликання Середнянської селищної Ради народних депутатів від « 29» грудня 1994 року та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування;
- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП «Агропромислова фірма «Леанка» права постійного користування земельною ділянкою площею 1660,3 га землі в межах згідно з планом користування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акта на право постійного користування землею Серії І-ЗК №000715, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 2 сесії 22 скликання Середнянської селищної Ради народних депутатів від « 29» грудня 1994 року та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування;
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП  «Агропромислова фірма «Леанка» права постійного користування земельною ділянкою площею 1660,3 га землі в межах згідно з планом користування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акта на право постійного користування землею Серії І-ЗК №000717, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10, та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 2 сесії 22 скликання Середнянської селищної Ради народних депутатів від « 29» грудня 1994 року та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування;
- зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області прийняти рішення про припинення належного ДП «Агропромислова фірма «Леанка» права постійного користування земельною ділянкою площею 1660,3 га землі в межах згідно з планом користування, яка перебуває у постійному користуванні згідно державного акта на право постійного користування землею Серії І-ЗК №000717, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 10 та яку надано у постійне користування для сільськогосподарського використання відповідно до рішення 2 сесії 22 скликання Середнянської селищної Ради народних депутатів від « 29» грудня 1994 року та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування;
- визнання протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

17.10.2022 року до господарського суду Закарпатської області надійшла від Середнянської селищної ради заява про забезпечення позову (вх. № 02.3.1-02/5475/22 від 17.10.2022 року), у якій заявник просить вжити наступні заходи забезпечення позову:
1. Заборонити ДП “Агропромислова фірма “Леанка” приймати рішення про добровільну відмову чи надавати будь-які згоди (в т.ч. погодження, резолюції), спрямовані на вилучення із постійного користування чи припинення права постійного користування щодо земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП  “Агропромислова фірма “Леанка”  згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” на користь будь-яких третіх осіб;
2. Накласти арешт на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також інші земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”;
3. Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Закарпатській області вчиняти будь-які дії щодо розпорядження (в тому числі, але не виключно: припинення права постійного користування, вилучення, передачу вказаних земель на користь третіх осіб, прийняття рішення про примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності, передачу земель у постійне користування на користь третіх осіб), а також приймати будь-які рішення чи надавати згоду на розробку технічної документації (в.т.  щодо інвентаризації) щодо земельних ділянок які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”  згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”;
4. Заборонити Державній службі України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальним підрозділам вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення в тому числі, але не виключно погодження проектів землеустрою, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність, передачу їх в оренду чи постійне користування, чи будь-якої документації із землеустрою, в тому числі технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, щодо земельних ділянок які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП  “Агропромислова фірма “Леанка”, а також будь-яких земельних ділянок, що входять до складу чи накладаються на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”, а також заборонити вносити до системи електронного документообігу Держгеокадастру документацію із землеустрою щодо земельних ділянок, які формуються за рахунок земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП  “Агропромислова фірма “Леанка”, а також здійснювати поділ або об`єднувати земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП  “Агропромислова фірма “Леанка”;
5. Заборонити Закарпатській обласній військовій адміністрації вчиняти будь-які дії та приймати будь-які рішення, розпорядження, тощо, спрямовані на вилучення із постійного користування чи припинення права постійного користування ДП  “Агропромислова фірма “Леанка” чи про примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності щодо земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” та приймати будь-які рішення/розпорядження, спрямовані на передачу вищеперелічених земельних ділянок в постійне користування, оренду, власність будь-яким третім особам;
6. Заборонити будь-яким органам державної влади чи органам місцевого самоврядування приймати будь-які рішення щодо передачі приватному партнеру, концесіонеру нерухомого майна, розміщеного на земельних ділянках, що перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також з приводу інших земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” та є об`єктом державно-приватного партнерства або об`єктом концесії.
Зазначена заява про забезпечення позову мотивована тим, що внаслідок дій відповідача та інших органів державної влади може бути істотно ускладнене виконання рішення суду у даній справі та ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Позивач покликається на те, що у випадку задоволення позовних вимог та виконання рішення суду у Середнянської територіальної громади виникне право комунальної власності на відповідні земельні ділянки. У позивача, як органу місцевого самоврядування, виникли правомірні очікування щодо можливості переходу відповідних земельних ділянок у комунальну власність внаслідок припинення права постійного користування ДП “Агропромислова фірма “Леанка”. Заявник просить взяти до уваги те, що 11.10.2022 року ДП “Добробуд” Закарпатської обласної державної адміністрації звернулося до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з листом за № 04-10/22 від 11.10.2022 року, в якому, зокрема, враховуючи пропозиції Закарпатської обласної військової адміністрації від 26.08.2022 року № 8426/06-21, просить припинити право постійного користування земельними ділянками придатними для ведення сільського господарства ДП “Агропромислова фірма “Леанка” та надати їх у постійне користування Державному підприємству “Добробуд” Закарпатської обласної державної адміністрації, без зміни їх меж та цільового призначення. На переконання позивача, вказані дії можуть свідчити про те, що Закарпатська обласна державна адміністрація опосередковано через ДП “Добробуд” Закарпатської обласної державної адміністрації, попередньо замовивши проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які на сьогодні перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”, має намір вилучити земельні ділянки із постійного користування ДП “Агропромислова фірма “Леанка”. Позивач вважає, що у разі вилучення земельних ділянок із постійного користування ДП “Агропромислова фірма “Леанка”, вирішення спору у даній справі не призведе до ефективного захисту порушених прав позивача, оскільки в такому разі відповідач у справі – Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області не матиме можливості прийняти рішення про припинення належного ДП “Агропромислова фірма “Леанка” права постійного користування земельними ділянками та їх передачу до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування. Зазначене, на переконання позивача, може зробити неможливим відновлення його порушених інтересів та виконання ймовірного рішення суду за заявленими позовними вимогами, у зв`язку із чим необхідним є застосування заходів забезпечення позову.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Закарпатської області від 18.10.2022 року у справі №907/269/22 (суддя О.Ф.  Ремецькі) частково задоволено заяву представника Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (надійшла до суду 17.10.2022 вх. №02.3.1-02/5475/22) про вжиття заходів щодо забезпечення позову. До набрання рішенням господарського суду Закарпатської області у справі № 907/269/22 законної сили накладено арешт на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також інші земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП  “Агропромислова фірма “Леанка”. Відмовлено в рештій частині вимог заявника. Стягувач: Середнянська селищна рада. Боржники: Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, ДП “Агропромислова фірма “Леанка”.
Ухвала суду мотивована тим, що у разі вилучення земельних ділянок із постійного користування ДП “Агропромислова фірма “Леанка”, вирішення спору у даній справі не призведе до ефективного захисту порушених прав позивача, тому наявні правові підстави для часткового задоволення заяви позивача та накладення арешту на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка” згідно з Державними актами на право постійного користування землею серії І–ЗК №000715; серії І–ЗК №000717; серії І–ЗК №000718; серії І–ЗК №000719, а також інші земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”.
В решті вимог заяви суд прийшов до висновку про те, що в контексті позовних вимог заходи, які просить вжити позивач, не є адекватними та не забезпечать збалансованість інтересів сторін, а тому відмовив в їх задоволенні. Суд вказав, що такий захід як накладення арешту на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”, спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення та виключає імовірності утруднення його виконання, обраний заявником захід забезпечення позову не перешкоджає господарській діяльності ДП “Агропромислова фірма “Леанка”, а також не порушує права інших осіб, а лише запроваджує тимчасові обмеження, існування яких дозволяє створити належні умови для виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною та необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу на те, що заявник в заяві про забезпечення позову зазначив, що у випадку задоволення позовних вимог у даній справі та виконання рішення суду, у Середнянської територіальної громади виникне право комунальної власності на відповідні земельні ділянки. Головне управліня не погоджується із зазначеним обгрунтуванням, оскільки такі твердження позивача не підкріплені жодними нормативно правовими актами чинного законодавства. На переконання скаржника, позивач не надав достатніх доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Саме лише припущення позивача щодо можливості розпорядження земельною ділянкою для надання у власність та/або користування чи зміни її статусу із земель сільськогосподарського призначення державної власності за результатом розгляу клопотання ДП «Добробуд» без надання відповідних підтверджуючих доказів/документів не може слугувати підставою для вжиття заходів забезпечення позову. Позивач не довів, що його охоронювані законом права та інтереси є порушеними внаслідок дій або бездіяльності відповідача. Стверджує, що частково задоволивши заяву про забезпечення позову, суд наклав арешт на земельні ділянки державної форми власності, які зареєстровані за Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області, як власником спірних земельних ділянок, та на права і обов`язки якого прямо впливає ухвалене у справі рішення. Просить скасувати ухвалу господарського суду Закарпатської області від 18.10.2022 року у справі №907/269/22 та відмовити в задоволенні заяви Середнянської селищної ради про забезпечення позову.   

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою. Стверджує, що дії ДП «Добробуд» та Держгеокадастру можуть вплинути на ефективний захист прав та інтересів позивача. У позивача наявний майновий інтерес, пов`язаний з правом правомірного очікування (законне сподівання). Звертає увагу на те, що саме з огляду на обставину звернення ДП  «Добробуд» до Держгеокадастру із клопотанням, та обгрунтовану потенційну можливість для відповідача вчинити окремі дії, спрямовані на збереження державної форми власності на земельну ділянку – позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову. Припушення позивача щодо неможливості виконання рішення суду в подальшому через діяння Держгеокадастру є достатньо обгрунтованими, оскільки грунтуються як на нормах закону, так і підтверджуються фактичними доказами, доданими до заяви. Наголошує, що 17.10.2022 року Держгеокадастр прийняв наказ № 4-СГ «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування», яким припинив право постійного користування земельними ділянками ДП “Агропромислова фірма “Леанка” та надав їх у постійне користування ДП «Добробуд». Тобто, відповідач задоволив клопотання ДП «Добробуд» та створив ситуацію неможливості ефективного захисту судом прав та інтересів позивача. Відтак, ухвала суду є законною та обгрунтованою. Щодо наявності правомірних очікувань (законних сподівань) зазначає, що зміни до ЗК України прямо передбачають інтерес Ради володіти земельними ділянками державної власності у межах горомади та отримати у власність спірні земельні ділянки. Проте, внаслідок протиправної бездіяльності Держгеокадастру, попри наявність обгрунтованих підстав припинити право постійного користування, відповідач не вчинив необхідних дій, тим самим не забезпечив вмотивований інтерес та законне сподівання Ради. Сама бездіяльність Держгеокадастру щодо неприйняття рішення про припинення права постійного користування та передачі спірних земельних ділянок до земель запасу селищної ради є порушенням права правомірного очікування Ради, оскільки за таких обставин позивач не може реалізувати належне йому право отримати земельні ділянки державної власності у комунальну. Вважає аргументи апелянта невмотивованими та такими, що зводяться до незгоди з позовною заявою, але не з ухвалою суду про застосування заходів забезпечення позову. Просить залишити без змін ухвалу господарського суду Закарпатської області від 18.10.2022 року у справі № 907/269/22, апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області – без задоволення. 
Третя особа ДП “Агропромислова фірма “Леанка” в письмовому поясненні щодо апеляційної скарги вважає оскаржену ухвалу незаконною та необгрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки Підприємства позбавляє виключно права користування, оскільки Підприємство не є власником та не має права розпорядження спірними земельними ділянками. Тобто арешт взагалі не забезпечує виконання можливого рішення суду, а лише забороняє використання спірних земельних ділянок. Суд фактично наклав арешт на майнові права (речові права) Підприємства, а саме право постійного користування, що призводить до втручання в господарську діяльність та порушення прав третіх осіб. При винесенні оскарженої ухвали суд не врахував висновки Верховного Суду, згідно яких накладення арешту на майно, не може вважатись співмірним заходом забезпечення позову за позовними вимогами немайнового характеру, які не підлягають примусовому виконанню.  
Третя особа Фонд державного майна України не надавав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Розгляд клопотання
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. № 01-04/6284/22 від 09.11.2022 року) заявив клопотання про долучення до матеріалів справи копії наказу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №4-СГ від 17.10.2022 року «Про припинення права постійного користування земельними ділянками та передачу їх у постійне користування».
Колегія суддів, порадившись, прийшла до висновку про відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання з наступних підстав.
Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч. 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України). 
Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".
Отже, при поданні учасником справи, зокрема, позивачем доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи (у даному випадку - позивач) повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
На думку колегії суддів, доводи позивача про неможливість надати зазначений наказ суду першої інстанції з тих підстав, що він прийнятий 17.10.2022, є необґрунтованими, так як у клопотанні не наведено жодних обставин, які б свідчили про неможливість надання зазначеного доказу суду першої інстанції до моменту винесення судом оскарженої ухвали (18.10.2022).  
З огляду на наведене, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання позивача про приєднання зазначеного доказу на стадії апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції. 

В судовому засіданні представник позивача просив залишити без змін оскаржену ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу – без задоволення.
Відповідач не забезпечив участі свого представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яку призначено за його клопотаннями, про що судом винесено відповідну ухвалу.
Відповідно до п.46 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 року №1845/0/15-21, ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Треті особи не делегували своїх представників у судове засідання, про причини неявки не повідомили. 
З`ясовуючи обставину про ознайомлення третіх осіб з датою, часом та місцем розгляду справи, суд встановив, що 25.11.2022 року ухвалу суду про призначення розгляду справи №907/269/22 на 12.12.2022 року об 11 год. 00 хв. надіслано третій особі ДП  “Агропромислова фірма “Леанка” на її юридичну адресу, повідомлену в апеляційній скарзі, рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення №7901011871952. Станом на 12.12.2022 року до суду не повернулось повідомлення про вручення одержувачу вказаного рекомендованого поштового відправлення. Разом з тим, згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №8945200637414, третій особі ДП «Агропромислова фірма «Леанка» вручено 10.11.2022 року ухвалу суду від 03.11.2022 року про відкриття апеляційного провадження у даній справі. 
Ухвала суду від 12.12.2022 року про призначення розгляду справи №907/269/22 на 12.12.2022 року об 11 год. 00 хв. оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступною.
Учасники справи зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням у їх справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Також 25.11.2022 року ухвалу суду про призначення розгляду справи № 907/269/22 на 12.12.2022 року об 11 год. 00 хв. надіслано третій особі Фонду державного майна України на офіційну електронну адресу.
Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду справи. 
Враховуючи строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, встановлений в ч.2 ст.273 ГПК України, а також те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, колегія суддів прийшла до висновку, що відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, справу може бути розглянуто при відсутності відповідача та третії осіб.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Предметом апеляційного перегляду є судове рішення, винесене за результатами розгляду заяви позивача про вжиття заходів для забезпечення позову, яким частково задоволено заяву про забезпечення позову. До набрання рішенням суду у справі №907/269/22 законної сили накладено арешт на всі земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”. 
В силу положень частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначені статтею 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Згідно із статтею 136 Господарського процесуального кодексу України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.
Частиною 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується: 
- накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;
- забороною відповідачу вчиняти певні дії;
- забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;
- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;
- зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;
- зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;
- арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;
- іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Відповідно до усталеної судової практики Верховного Суду забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Під час вирішення питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Аналіз змісту наведеного свідчить, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.
Предметом позову у цій справі є вимоги позивача про визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання вчинити дії. Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру.
Тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).
За змістом пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів. Сума арештованих коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт має стосуватися майна, належного до предмета спору. Такі правові висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19, від 14.02.2020 у справі № 916/2278/19, від 26.11.2020 у справі № 911/949/20, від 24.05.2021 у справі №  910/3158/20, від 09.06.2021 у справі № 914/2438/20.
У даній справі суд першої інстанції, задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні ДП “Агропромислова фірма “Леанка”, не врахував, що такий захід забезпечення позову як накладення арешту на земельні ділянки, не узгоджується з предметом та підставами позову.
Позовні вимоги у цій справі не мають майнового характеру та не стосуються безпосередньо повернення/витребування земельних ділянок на користь позивача. 
Позивач заявив у своєму позові немайнову вимогу про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області щодо неприйняття рішення про припинення належного ДП «Агропромислова фірма «Леанка» права постійного користування земельною ділянкою, зобов`язання відповідача прийняти рішення про припинення права постійного користування земельною ділянкою та передачу вказаної земельної ділянки до земель запасу Середнянської селищної ради у зв`язку із прийняттям рішення про припинення права постійного користування.
Таким чином, в даному випадку відсутній зв`язок між заходом забезпечення позову, який застосував суд, і предметом позовних вимог. 
Накладення арешту на земельні ділянки не є співмірним заходом забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами немайнового характеру. Такий захід забезпечення позову не сприяє збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу та не спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.
Тому є всі підстави погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що суд не врахував положень статей  136,  137 Господарського процесуального кодексу України, безпідставно задовольнивши вимогу позивача про застосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельні ділянки державної форми власності, зареєстровані за Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області. 
З мотивів, наведених вище, колегія суддів не бере до уваги аргументів заявника (позивача) про те, що дії відповідача можуть вплинути на ефективний захист його майнового інтересу, пов`язаного з правом правомірного очікування (законного сподівання), з огляду на клопотання до Держгеокадастру надати земельну ділянку у постійне користування Державному підприємству “Добробуд” Закарпатської обласної державної адміністрації та обгрунтовану потенційну можливість для відповідача вчинити окремі дії, спрямовані на збереження державної форми власності на цю земельну ділянку. 
Згідно з частиною 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Зважаючи на викладене, оскільки ухвала місцевого господарського суду винесена з порушенням вимог статей 136, 137, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування оскарженої ухвали та прийняття рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судові витрати

З огляду на те, що суд задовільняє апеляційну скаргу, судові витрати пов`язані з розглядом заяви про забезпечення позову та з розглядом справи у суді апеляційної інстанції покладаються на позивача згідно вимог ст.129 ГПК України. 

Керуючись, ст. ст. 86, 136-140, 255, 269, 270, 271, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області за №9-7-0.7-3172/2-22 від 20.10.2022 року (вх.  №01-05/2589/22 від 24.10.2022 року) задоволити.
Ухвалу господарського суду Закарпатської області від 18.10.2022 року у справі №907/269/22 скасувати.
В задоволенні заяви Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (вх. №02.3.1-02/5475/22 від 17.10.2022 року) про вжиття заходів щодо забезпечення позову у справі №907/269/22 відмовити.
Судові витрати за розгляд заяви про забезпечення позову та апеляційної скарги покласти на позивача – Середнянську селищну раду Ужгородського району Закарпатської області.
Стягнути з Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області (89452, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, смт. Середнє, вул. Закарпатська, буд. 63, код ЄДРПОУ 04349923) на користь Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області (88008, м. Ужгород, пл. Народна, 4, каб. 298, код ЄДРПОУ 39766716,) 2481,00 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.
Матеріали оскарження ухвали від 18.10.2022 року у справі № 907/269/22 повернути в господарський суд Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. 
Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                                 О.В. Зварич 

Суддя                                                                                                    В.М. Гриців 

        Суддя                                                                                                    І.Б. Малех