ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 646/6695/18  Номер провадження 22-ц/814/2622/22	Головуючий у 1-й інстанції Янцовська Т.М.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 вересня 2022 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Триголов В.М.,
секретар Клименко Я.О.,
з участю представника відповідача Портянко Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради 
на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 вересня 2020 року, постановлене суддею Янцовською Т.М. (повний текст складено 11 вересня 2020 року),
по справі за позовом Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Харківська міська рада, про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова,

в с т а н о в и в:
       26.09.2018 Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання укладеним із ними договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова. 
В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаментом територіального контролю Харківської міської ради за №ХК 143171609299 від 09.06.2017 р., відповідачі є замовниками реконструкції нежитлових приміщень №№1-Х, №№ 2,3,12, №1-16, №№17-33 під об`єкт громадського харчування по АДРЕСА_1 , а отже на них, як на замовників, поширюється дія Закону №3038-VI, а проведення відповідачами даної реконструкції є такими будівельними роботами, за якими існує обов`язок з укладення відповідного договору. На дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництва зазначеного об`єкта відповідачі не виконали покладеного на них Законом №3038-VI обов`язку щодо укладення договору про пайову участь і не звернулися до Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради із заявою з приводу укладення такого договору.
Відповідачами до п.22 декларацій внесений запис про те, що у зв`язку з реконструкцією приміщень без зміни зовнішньої конфігурації, та як наслідок, відсутності намірів забудови земельної ділянки, зазначати інформацію щодо договору про пайову участь відповідно до ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не потрібно. Проте, ч.4 ст.40 вказаного Закону та п.1.7. Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011 №804 «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова» (із змінами внесеними рішенням від 22.05.2013 №319), не містить такої підстави для звільнення від пайової участі. Відповідно до вказаного Порядку пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету м.Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста у розмірах: 10% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для нежитлових будівель та споруд та 4% загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків. Залучення замовників здійснюється на підставі договорів про пайову участь, які укладаються з Департаментом економіки та комунального майна. Типовий договір затверджено цим Порядком. Для укладення такого договору замовник зобов`язаний звернутись із відповідною заявою до Департаменту, однак такого зобов`язання не виконав.
Заявою від 25.02.2020 позивач уточнив позовні вимоги, просив визнати укладеним договір про пайову участь відповідачів у розвитку інфраструктури м.Харкова в редакції, викладеній у зазначеній заяві./а.с.24-28 т.2/
Рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.09.2020 у задоволенні позову Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання укладеним договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова - відмовлено.
Рішення районного суду вмотивовано тим, що стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», якою обґрунтована позовна вимога щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова – втратила чинність на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 29.09.2019, а з вимогами про стягнення з відповідачів коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту позивач не звертався.
Позивач Департамент економіки та комунального майна Харківської міської ради подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Зазначає, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є замовниками об`єкту реконструкції нежитлових приміщень №№1-Х, №№2,3.12,№1-16, №№ 17-33 під об`єкт громадського харчування по АДРЕСА_1 , введеного в експлуатацію декларацією про готовність до експлуатації об`єкта від 09.06.2017 №ХК 143171609299, а отже правовідносини з укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова виникли з моменту прийняття об`єкту до експлуатації, а саме 09.06.2017, коли діяла імперативна норма ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому до спірних правовідносин має застосовуватися приписи вказаної норми.
Доводить, що відповідачі, як замовники реконструкції нежитлових приміщень зобов`язані взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова шляхом укладення відповідного договору та виконати його умови.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.11.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради на рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02.09.2020 та ухвалою від 16.11.2020 призначено справу до розгляду.
19.11.2020 представником відповідачів – адвокатом Саламахою В.Р. подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві відповідачі заперечили доводи апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення, а рішення районного суду – без змін, як законне та обґрунтоване.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 03.12.2020 провадження у справі зупинено до закінчення перегляду у касаційному порядку судового рішення щодо подібних правовідносин в іншій справі №643/21744/19 та ухвалою від 10.01.2022 провадження відновлено./а.с.173 т.2/
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду – Полтавському апеляційному суду.
У суді апеляційної інстанції представник відповідачів - адвокат Портянко С.В. апеляційну скаргу не визнав. Посилаючись на правовий висновок у подібних правовідносинах, висловлений Верховним Судом у справі №645/6695/18, до розгляду якої зупинялось провадження у даній справі, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Позивач свого представника в судове засідання не направив, посилаючись на його зайнятість в іншому судовому засіданні.
Вирішуючи питання щодо заявленого клопотання та можливість розгляду справ за даної явки, колегія суддів приймає до уваги наступне.
Відповідно до п.11 ч.3 ст.2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, неприпустимість зловживання процесуальними правами. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 цього Кодексу).
Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку скаржник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, викладеній в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедуру слухання.
Приймаючи до уваги викладене, а також тривалість провадження у справі та особу скаржника, юридичної особи, яка будучи належним чином обізнаною про час та місце розгляду справи, не забезпечила участь свого представника в судовому засіданні, надавши перевагу іншим справам, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи за даної явки. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.
Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09 листопада 2011 року №804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, до якого 22 травня 2013 року відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради внесено зміни (далі - Порядок), затверджено типовий договір про пайову участь замовника у розвитку інфраструктури м. Харкова.
Відповідно до декларації про готовність до експлуатації об`єкта, зареєстрованої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Департаментом територіального контролю Харківської міської ради за №ХК 143171609299 від 09.06.2017, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є замовниками реконструкції нежитлових приміщень №№1-Х, №№ 2,3,12, №1-16, №№17-33 під об`єкт громадського харчування по АДРЕСА_1 .
Листом управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 27.10.2017 №498/0/114-17 направлено до відповідачів для розгляду та підписання оригінал договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова.
Листами від 10.01.2018 за №№12/0/114-18, 13/0/114-18 позивач запропонував відповідачам укласти вказаний договір, додавши його проект, складений відповідно до типового договору, передбаченого Порядком пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, який містить всі істотні умови, визначені Законом.
Згідно договору дарування від 01.09.2017, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуприною Г.О., ОСОБА_3 передала у дар ОСОБА_1 нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 1-7, 2-го поверху №№ 8-12 та 3-го поверху №№ 13-17 літ Б-3 площею 534,5 кв.м., адміністративно-офісну будівлю літ. Е-2 площею 152,0 кв.м, нежитлову будівлю літ. Г-3 площею 1143,7 кв.м., що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.01.2020 нерухоме майно: нежитлові приміщення підвальної частини №№2,3,12 в нежитловій будівлі літ. В-1 та в житловому будинку літ. Б-1 загальною площею 269, 8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ., належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 ; нежитлові приміщення першого поверху №17-33 загальною площею 207,0 кв.м в літ. «В-1», за адресою: АДРЕСА_1 належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 ; нежитлові приміщення підвалу №1-Х площею 209,1 кв.м. 1-го поверху №1-16 площею 166,8 кв.м. в літ «В-1», за адресою АДРЕСА_1 , належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 . 
Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 40 Закону №3038-VІ (в редакції на момент виникнення правовідносин) замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною 4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 29.09.2019.
Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що на час розгляду справи норма ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка передбачала укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, втратила чинність, а отже не підлягає до застосування.
Апеляційний суд із такими висновками районного суду погоджується. Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, зводяться до незгоди з судовим рішенням та помилкового тлумачення дії у часі норми статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон №3038-VI).
При цьому апеляційний суд враховує наступне. 
Станом на момент виникнення спірних правовідносин була чинною стаття 40 Закону №3038-VI. Відповідно до частини другої статті 40 цього Закону замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 цього ж Закону полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.
Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (частини п`ята та дев`ята статті 40 Закону №3038-VI, чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
Зі змісту статті 40 Закону №3038-VI, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин та на момент звернення з цим позовом до суду, випливає, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.
За змістом зазначених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, таке зобов`язання повинне бути виконане до прийнятті новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.
01 січня 2020 набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» від 20 вересня 2019 року №132-IX, якими статтю 40 Закону №3038-VI виключено.
Згідно з пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» договори про сплату пайової участі, укладені до 01 січня 2020 року, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.
За змістом викладених норм з 01 січня 2020 року у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01 січня 2020 року.
Із матеріалів справи убачається, що до вказаної дати між сторонами такий договір укладений не був.
Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Отже, у зв`язку зі скасуванням 01 січня 2020 року дії статті 40 Закону № 3038-VI, яка передбачала обов`язкове укладення договору,визнання судом договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладеним та встановлення цивільних прав та обов`язків сторін договору на майбутнє на підставі нормативно-правового акта, який було скасовано, суперечитиме принципу правової визначеності та не дозволить суду захистити право сторони належним способом.
Відтак, якщо на час здачі новозбудованого об`єкта до експлуатації або ухвалення судового рішення було скасовано норму статті закону, яка зобов`язувала укласти договір про участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, то суд не має підстав для задоволення позову обраним позивачем способом, а саме зобов`язати укласти договір або визнати договір укладеним.
Такі висновки відповідають правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 14 грудня 2021 року по справі №643/21744/19 у подібних правовідносинах.
У разі порушення зобов`язання з боку замовника будівництва щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у правовідносинах, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір, орган місцевого самоврядування вправі звертатись з позовом до замовника будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та призведе до поновлення порушеного права органу місцевого самоврядування.
Позивач, звертаючись з позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , просив визнати укладеним з відповідачами договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м.Харкова відповідно до ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який на час розгляду справи втратив чинність. Із вимогами про стягнення з відповідачів коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту позивач не звертався.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, а тому апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення районного суду – без змін.
Керуючись ст.ст.367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради – залишити без задоволення.
Рішення Червонозаводського районного суду м.Харкова від 02 вересня 2020 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 08.09.2022.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               В.М. Триголов