Постанова
Іменем України
20 вересня 2022 року
м. Київ
справа № 127/11478/18
провадження № 51-4792км20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:
головуючої                                               ОСОБА_3,
суддів                                                        ОСОБА_4, ОСОБА_5, 
за участю:
секретаря судового засідання            ОСОБА_6,
прокурора                                                ОСОБА_7,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 листопада 2021 року в кримінальному провадженні № 12017020010005946 за обвинуваченням 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.   
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
1.        За вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 
2020 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Зараховано ОСОБА_1 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 06 квітня 2018 року до набрання вироком законної сили.
2.        Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено за те, що він 27 грудня 2017 року                о 13:20 прийшов разом із ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_2 , де з метою заволодіння її майном вчинив напад на потерпілу ОСОБА_2 , а саме завдав їй один удар рукою в обличчя, від якого вона впала на підлогу, після чого металевою решіткою з газової плити наніс потерпілій декілька ударів по голові. Далі ОСОБА_1  обхопив ОСОБА_2 за шию двома руками та почав її здавлювати до втрати свідомості, в результаті чого спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження, що викликали короткочасний  розлад здоров`я. Після застосування насильства, небезпечного для здоров`я потерпілої,  ОСОБА_1 заволодів належними ОСОБА_2 грошовими коштами в сумі 200 доларів США, що еквівалентно 5 588,92 грн, та мобільним телефоном марки «Meizu M3 Note 32 Gb», вартістю 3 300,00 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 
8 888,92 грн.
3.        Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 червня 2020 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_1 змінено в частині призначеного покарання. Призначено  ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 187 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 2 місяці. У зв`язку з відбуттям призначеного покарання ОСОБА_1 звільнено з-під варти в залі суду.
4.        Постановою Верховного Суду від 20 квітня 2021 року зазначену ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 скасовано з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 69 КК України, що призвело до обрання ОСОБА_1 покарання, яке є явно несправедливим унаслідок надмірної м`якості.
5.        Оскарженою ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 листопада 
2021 року вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 30 квітня 
2020 року стосовно ОСОБА_1 змінено в частині призначеного покарання. Постановлено вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_1 у строк покарання термін попереднього ув`язнення з 06 квітня 2018 року до 30 червня 2020 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
6.        У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м`якості, просить ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді. Вважає визначене ОСОБА_1 апеляційним судом покарання явно несправедливим унаслідок надмірної м`якості, а рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України безпідставним та невмотивованим, через що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 419 КПК України. 
7.        На обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що при прийнятті такого рішення суд апеляційної інстанції фактично не врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого ОСОБА_1 кримінального правопорушення, а також дійшов необґрунтованого висновку про наявність обставин, які пом`якшують йому покарання. 
8.        Крім цього, прокурор вказує на порушення судом апеляційної інстанції вимог ч. 2 ст. 439 КПК України, оскільки ним не було враховано вказівки, викладені у постанові Верховного Суду від 20 квітня 2021 року про скасування попередньої ухвали апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні,  які є обов`язковими.
Позиції інших учасників судового провадження
9.        У судовому засіданні суду касаційної інстанції прокурор підтримав касаційну скаргу.
Мотиви Суду
10.   Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.   
11. Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. 
12. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
13. Обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 187 КК України у касаційній скарзі не заперечуються.
14. Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
15. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
17. За приписами ст. 75 КК України у редакції Закону № 1698-VII від 14 жовтня 2014 року, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. 
18. Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.
19. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час нового апеляційного розгляду після скасування касаційним судом попередньої ухвали апеляційного суду від 30 червня 2020 року стосовно ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні, суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог ч. 2 ст. 439 КПК України, врахував обов`язкові вказівки, наведені в постанові Верховного Суду від 20 квітня 2021 року, про безпідставність застосування ст. 69 КК України при обранні йому покарання, та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, даних про його особу та конкретних обставин справи призначив йому покарання у межах санкції ч. 1 ст. 187 КК України, за якою його засуджено, у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
20. Крім цього, апеляційний суд зважив на те, що ОСОБА_1 вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, має сім`ю та малолітню дитину, злочин вчинив у молодому віці, на даний час відшкодував завдану потерпілій ОСОБА_2 внаслідок злочину шкоду та вибачився перед нею, остання не має до нього будь-яких претензій і просила суд суворо його не карати та не позбавляти волі.
21. Зважаючи на вищезазначені обставини у сукупності, враховуючи також те, що з дати вчинення злочину минуло майже 5 років, протягом досудового розслідування та судового розгляду справи ОСОБА_1 більше 2 років перебував під вартою, його посткримінальну поведінку після звільнення з-під варти 30 червня 2020 року, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком апеляційного судупро можливість виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою, та за встановлених обставин вважає обґрунтованим рішення апеляційного суду про звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку максимальної тривалості, передбаченої в цій статті, - 3 роки та покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
26. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли би бути безумовними підставами для скасування або зміни оскарженої ухвали апеляційного суду, під час касаційного провадження не встановлено. 
27. Таким чином, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а оскаржену ухвалу апеляційного суду стосовно ОСОБА_1 слід залишити без зміни.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, колегія суддів 
ухвалила:
Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 19 листопада 2021 року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Судді:
 
ОСОБА_3                                ОСОБА_4                                        ОСОБА_5