ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2022 року          м.Дніпро                                                        Справа №  912/3427/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді    Антоніка С.Г.(доповідач),
суддів Кощеєва І.М., Березкіної О.В.
при секретарі судового засідання Грачові А.С. 

розглянувши матеріали апеляційної скарги    Фермерського господарства "Колос" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.05.2022р., ухвалене суддею Кабаковою В.Г., повний текст складений 25.05.2022р. у справі № 912/3427/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон", вул. Богдана Хмельницького, буд. 35, с. Чопилки, Переяслав-Хмельницький район, Київська область, 08467  
до відповідача Фермерського господарства "Колос", с. Ємилівка, Голованівський район, Кіровоградська область, 26532

про  стягнення 1 030 537,83 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Ерідон" звернулося до Господарського суду Кіровоградської області з позовом до Фермерського господарства "Колос" про стягнення 1 030 537,83 грн., з яких 931 967,93 грн. основна сума заборгованості, 53 256,21 грн. 48% річних, 26 628,10 грн. проценти за користування товарним кредитом, 18 685,59 грн. пені.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 24.05.2022 року провадження у справі в частині стягнення 200 000,00 грн. основного боргу закрито на підставі  п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
          Позовні вимоги в іншій частині задоволено частково.
          Стягнуто з Фермерського господарства "Колос" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Ерідон" заборгованість в розмірі 731 967,93 грн., 14 675,66 грн. пені, 41 827,43 грн. 48% річних, 26 628,10 грн. відсотків за користування товарним кредитом, а також 12 458,07 грн. судового збору та 15 000,00 грн. витрат на професійну правову (правничу) допомогу.
          В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивоане тим, що:
          -відповідачем було порушено умови Договору поставки та Додатків до нього, а також приписи ст. 525,     526 Цивільного кодексу України ст. 193 Господарського кодексу України, а тому позовні вимоги ТОВ "Фірма "Ерідон" доведені та обґрунтовані в розмірі 731 967,93 грн основного боргу, 18 685,59 грн пені, 53 256,21 грн 48% річних та 26 628,10 грн відсотків за користування товарним кредитом;
- зменшую чи суму пені та 48% річних на 21,46%, господарський суд врахував правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі №902/417/18 та прийняв до уваги відсутність збитків у кредитора, часткове добровільне погашення заборгованості боржником, добровільне укладання договору на таких умовах.
  - відмовляючи відповідачу в зменшенні розміру відсотків керувався тим, що проценти річних, про які йдеться у 4.2 ст.625 ЦК України, необхідно відрізняти від процентів за користування чужими коштами, передбаченими ст.536 ЦК України.
Зазначив, що стягнення процентів річних є заходом відповідальності за порушення грошового зобов`язання і одночасно, як зазначалося, способом захисту майнового права та інтересу кредитора, тобто зобов`язання сплатити кошти, тоді як проценти, зазначені у ст.536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі за користування товарним кредитом (ч,5 ст.694 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін ст.536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення відповідних процентів договором або чинним законодавством. Спільним для цих процентів є те, що вони нараховуються саме у зв`язку з користування чужими коштами. Положення ж ч.2 ст.625 ЦК України в частині сплати процентів річних застосовуються за наявності порушення грошового зобов`язання. Саме тому, зокрема, якщо в законі або укладеному сторонами договорі передбачено розмір процентів за користування чужими коштами (ст.536 ЦК України), то це не позбавляє кредитора права звернутися до боржника з позором про стягнення як зазначених процентів, так і 3% річних (якщо інший їх розмір не передбачено договором або законом)- за наявності порушення боржником грошового зобов`язання.
Не погодившись з таким рішенням господарського суду, Фермерське господарство "Колос" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. 
Апеляційна скарга обгрунтована наступним:
-відсутність рішення Великої Палати Верховного Суду про право суду зменшувати розмір процентів річних заявлених на підставі ст.536 та 694 ЦК України, не позбавляє суд права приймати такі рішення в порядку ч.З ст.551 ЦК та 233 ГК України.
-термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше — боржник до певного строку одержує можливість не повертати кошти (або оплату за товар, якщо мова йде про товарний кредит). Тобто з дозволу кредитора він користується його грошовими коштами і вносить за це плату (проценти). Коли ж наступає строк повернення коштів, а боржник цього не робить, мова йде про неправомірне користування чужими грошима (постанова  Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 p., справа №910/1238/17).
Якщо правова природа відсотків за правомірне користування чужими коштами — це винагорода, то можна з впевненістю стверджувати, що ця плата має вноситись до закінчення строку, на який було надано грошові кошти. Якщо припиняється право користуватись коштами, обов`язок платити за це теж припиняється. Якщо боржник продовжує користуватись грошима після закінчення строку (неправомірне користування), кредитор також не позбавлений права на отримання процентів.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 р. по справі №910/1238/17 визначилася з тим, що плату за прострочення виконання зобов`язання врегульовано законодавством, а саме охоплено диспозицією ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тобто ця норма конкретизує визначений у ст. 536 ЦК України обов`язок боржника сплачувати проценти за незаконне користування чужими грошовими коштами.
Виходячи з цього, логічним є інший висновок Верховного Суду: проценти за правомірне користування чужими коштами не сплачуються у випадку сплати процентів за неправомірне користування (постанова від 05.03.2019 р. у справі №5017/1987/2012). Ця позиція убезпечує від подвійного стягнення та намагання кредиторів заробити на недобросовісних боржниках.
Отже, з урахуванням спорідненості норм ст.625 та ст.536 ЦК України, суд першої інстанції мав право зменшити розмір 26 628,10 грн. 24% річних за користування товарним кредитом, які стягнуті на підставі ст.536 та ч.5 ст.694 ЦК України та умов пунктів 4 та 5 додатків до Договору поставки на 21,46%, тобто зменшити розмір на 2 662,81 грн.
Просить скасувати рішення  в частині стягнення з Фермерського господарства "Колос"  26628, 10 грн. 24% річних за користування товарним кредитом, які стягнуті на підставі ст. 536 та ч.5 ст.694 ЦК України та умов п.п 4, 5 додатків до Договору поставки.
Позивач у відзиві на  апеляційну скаргу просив рішення господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.07.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач),     суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О. ухвалено відкрити     апеляційне провадження у справі  №912/3427/21. Розгляд справи призначений у судовому засіданні.
          За розпорядженням в.о. керівника апарату суду від 29.08.2022, у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дарміна М.О., відповідно до пункту 2.4.6. Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду №2 від 08.10.2018 зі змінами, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи, за результатами якого для розгляду справи №912/3427/21 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Антонік С.Г., (доповідач), судді -  Березкіна О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.08.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач),     суддів: Березкіної О.В., Кощеєва І.М. прийнято справу № 912/3427/21  до свого провадження.
Згідно    ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами,    що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі та у відзиві, в межах доводів та вимог апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 09.04.2021 між ТОВ "Фірма "Ерідон" (Постачальник) та ФГ "Колос"  (Покупець) укладено договір поставки №439/21/185      (далі - Договір, а.с. 9-14), за умовами якого, в порядку та на умовах цього Договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого Товару (п. 1.1. Договору).
Відповідно до п. 1.2. Договору найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.
Розділом 2 Договору встановлено, що ціна Товару оплачується в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро), зазначається у Додатках до цього Договору. Ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни товару в іноземній валюті, який зазначено в Додатку до цього Договору є незмінним на весь період дії цього Договору. Загальна вартість Товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними, з врахуванням пункту 3.2. Договору. У випадку розбіжності даних у Додатках та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту, ціни Товару, перевагу має видаткова накладна. Вартість тари та упаковки, в якій постачається Товар, входить до ціни Товару.
Розділом 3 Договору сторонами погоджено умови оплати. Так, оплата Товару здійснюється Покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника в порядку, на умовах та в строки, визначені цим Договором та Додатками до нього.
Пунктом 3.7. Договору сторони погодили, що здійснюючи оплату Товару, Покупець зобов`язаний зазначати у платіжному дорученні за яким саме Додатком до цього Договору та/або Рахунком на оплату, та/або видатковою накладною, а також, у разі необхідності, за який саме Товар здійснюється оплата. У разі відсутності такої інформації, а також у разі порушення Покупцем грошових зобов`язань за цим Договором, отриманий платіж зараховується Постачальником на власний розсуд.
Згідно з п. 5.1. Договору, умови та строки поставки Товару зазначаються у Додатках до цього Договору або у рахунку на оплату, який містить істотні умови поставки.
Підстави та умови нарахування пені визначені у п. 6.2 Договору, зокрема, передбачено, що за несвоєчасну оплату Товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого Товару за кожний день прострочення.
Пунктом 6.7 Договору передбачено, що в разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати Товару у відповідності до умов цього Договору, Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника компенсаційний платіж в розмірі 48% річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, Сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом цивільно-правової відповідальності, передбаченим ст. 625 Цивільного кодексу України, та не відноситься до неустойки (штрафу чи пені).
Крім того, сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим Договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 Цивільного кодексу України, продовжується до 3 (Трьох) років (п. 6.8. Договору).
Відповідно до п. 9.2. Договору, Договір вступає в силу з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх печатками сторін та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків за поставлений товар – до моменту проведення остаточних розрахунків. 
Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками підприємств.
У подальшому між сторонами було укладено Додатки до Договору за якими визначено асортимент товару, кількість, ціну, порядок оплати та строки поставки, а саме: 
- Додаток № 439/21/185/2-ззр від 05.07.2021 до Договору поставки (а.с. 15-16), яким передбачено поставку Товару на загальну суму 207 857,99 грн; 
- Додаток № 439/21/185/1-нас від 12.05.2021 до Договору поставки (а.с. 17-18), яким передбачено поставку Товару на загальну суму 724 110,26 грн.
Відповідно до п. 3 Додатку  № 439/21/185/1-нас від 12.05.2021  до Договору поставки, оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки не пізніше 29 календарних днів з моменту отримання Товару за видатковими накладними шляхом перерахування суми, належної до сплати на розрахунковий рахунок Постачальника.
Пунктом 3 Додатку № 439/21/185/2-ззр від 05.07.2021  до Договору поставки сторони погодили, оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється Покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2.-3.3. Договору поставки в наступному порядку: 100% від загальної вартості Товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 29.10.2021.
Пунктами 4, 5 Додатку №439/21/185/2-ззр від 05.07.2021 до Договору Сторони погодили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк понад 5 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли Товар підлягав оплаті за умовами Додатків та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару.
Пунктами 4, 5 Додатку №439/21/185/1-нас від 12.05.2021 до Договору Сторони погодили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк понад 15 календарних днів, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України, зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 24% річних, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару. Нарахування відсотків за користування товарним кредитом здійснюється від дня, коли Товар підлягав оплаті за умовами Додатків та закінчується днем повної оплати вартості отриманого Товару.
На підставі вказаних Додатків до Договору позивач поставив відповідачу Товар на загальну суму 931 967,93 грн, що      підтверджується видатковими накладними № 80685 від 05.07.2021, №81919 від 08.07.2021, № 81925 від 08.07.2021, № 81934 від 08.07.2021 та № 54348 від 13.05.2021 (а.с. 19-23).
Однак, відповідач взятих на себе зобов`язань по оплаті товару не виконав, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 931 967,93 грн.
Станом на день пред`явлення позову прострочена заборгованість відповідача перед позивачем з повної оплати вартості отриманого Товару складала 931 967,93 грн.
У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по оплаті товару, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом. Просив стягнути основний борг в сумі 931 967,93 грн., а також нараховані за Додатком № 439/21/185/2-ззр від 05.07.2021 за період з 10.08.2021 по 25.11.2021р. пеню в сумі 10 246,53 грн., 48% річних ( ст.625 ЦК України) в сумі 29 428,27 грн., 24%  плати за користування кредитом в сумі 14 714,13 грн., за додатком №439/21/185/1-нас від 12.05.2021 за період з 01.11.2021 по 25.11.2021 пеню в сумі 8 439, 06 грн., 48% річних (ст.625 ЦК України) в сумі 23 827,84 грн., 24% річних плати за користування кредитом в сумі 11 913,97 грн. 
Після подання позовної заяви відповідач платіжними дорученнями № 124 від 15.02.2022 на суму 100 000,00 грн, № 130 від 17.02.2022 на суму 50 000,00 грн та № 143 від 02.03.2022 на суму 50 000,00 грн здійснив перерахування грошових коштів ТОВ "Фірма "Ерідон" на загальну суму 200 000,00 грн.
Відповідач також подав заяву про зменшення заявлених по справі акцесорних зобов`язань на підставі ст.233 ГК України та ч.3 ст.551 ЦК України.
Заява відповідача судом була задоволена частково. Суд зменшив пеню, річні нараховані відповідно до ст.625 ЦК України, та відмовив у зменшенні процентів нарахованих за користування товарним кредитом.
Відповідач непогодився з рішенням суду та оскаржив його лише в частині відмови в задоволенні заяви про зменшення суми процентів нарахованих за користування товарним кредитом, зазначаючи, що суд мав право зменшити їх розмір на 21,46% тобто на 2 662,81 грн.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. 
Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. 
Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 
З даних норм законодавства випливає, що зменшення розміру штрафних санкцій, якими є неустойка, штраф, пеня, відповідно до ст.230 ГК України, є правом, а не обов`язком суду. І суд в кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених по справі обставин, вирішує питання щодо можливості зменшення штрафних санкцій.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду в п.8.38. постанови від 18.03.2020р. у справі № 902/4017/18 зазначала, що «З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.»
Отже, господарський суд, за певних умов, може зменшити розмір лише неустойки, штрафу, пені та відсотків річних, нарахованих відповідно до ст.625 ЦК України, оскільки вони є заходами відповідальності за порушення зобов`язання.
Проценти передбачені ч.5 ст. 694, ст.536 ЦК України не є ні видом забезпечення виконання зобов`язання, ні відповідальністю за порушення забов`язання, а є платою за правомірне користування грошовими коштами. Зазначені проценти за своєю правовою природою є боргом, а тому    зменшення їх розміру    на підставі частини першої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України    неможливе.
З урахуванням наведеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає, рішення суду слід залишити в силі.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.    129,    269,    270,    275,    276,    282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу    Фермерського господарства "Колос" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 24.05.2022р у справі № 912/3427/21залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено  31.08.2022

Головуючий суддя                                                                С.Г. Антонік

Суддя                                                                                    І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                    О.В. Березкіна