КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа № 367/9550/21
провадження № 33/824/2908/2022 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
30 вересня 2022 року                                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді Кирилюк Г. М., розглянувши клопотання  ОСОБА_1   про  поновлення  строку на  апеляційне  оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за  ст. 124 КУпАП,
 
встановив:
 
Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2022 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.
05.09.2022  ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить  постанову Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2022 року скасувати та закрити провадження  у справі. 
До  апеляційної скарги додано  клопотання про поновлення  строку  на  апеляційне  оскарження. 
Клопотання  обґрунтоване  тим, що  реальна  можливість  у особи подати  апеляційну  скаргу виникає  лише після  отримання  копії постанови, де  судом  визначаються  обставини справи та мотиви прийняття рішення. 
Як вбачається  з матеріалів справи,   вона  отримала  копію постанови 22 липня  2022  року, про  що  в матеріалах справи міститься розписка.
01 серпня 2022 року вона подала апеляційну скаргу. 
11 серпня 2022  року  Київський апеляційний суд   повернув  апеляційну  скаргу у зв`язку з  пропуском  строку на  її подання.
Оскільки  саме з  цього часу у неї виникла  можливість  підготувати та подати апеляційну  скаргу,  вказані  обставини є  підставою  для  поновлення строку  на  апеляційне  оскарження.
Клопотання про поновлення  строку  на  апеляційне  оскарження задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Таким чином, строк на апеляційне оскарження постанови судді в справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин.
З огляду  на те, що  оскаржувана  постанова була  винесена  24 червня 2022 року,  кінцевим  строком  для  подання  апеляційної  скарги  було  04 липня  2022  року.
Подаючи апеляційну скаргу 05 вересня 2022 року,  ОСОБА_1 пропустила строк на апеляційне оскарження.
Зазначені  в клопотанні  причини пропуску строку на  апеляційне  оскарження  не  можна  визнати поважними з таких  підстав.
Поважними причинами слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала скаргу про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. При цьому такі обставини належить підтвердити доказами.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно  користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як вбачається з матеріалів справи,  ОСОБА_1 була присутня в судовому засіданнічас винесення оскаржуваної постанови та була  обізнана  про  порядок  та строк  її оскарження.
Матеріали справи не  містять  доказів  того,  що  копію  постанови  суду від  24  червня 2022  року    заявниця отримала  лише  22  липня  2022  року. 
Матеріли справи також не містять  жодних доказів  того,  що  заявниця протягом  строку  на  апеляційне  оскарження  зверталась  до  суду першої інстанції  з заявою про  видачу копії постанови.
За таких  підстав  доводи клопотання  про  поважність  причин  пропуску строку на  апеляційне  оскарження  не  можна  визнати обґрунтованими. 
 Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.
Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).
Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та  № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).
У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.
Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
Апеляційна скарга відповідно до вимог ст.294 КУпАП підлягає поверненню особі, що  її  подала. 
Керуючись ч. 2 ст. 294 КУпАП суд
 
постановив:
 
Відмовити   ОСОБА_1 взадоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 24 червня 2022 року про притягнення ОСОБА_1   до адміністративної відповідальності за  ст. 124 КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі, що  її  подала. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          Г. М. Кирилюк