ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

22 листопада 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/1576/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі 
апеляційну скаргу Запорізької митниці 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №280/1576/22 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" 
до Запорізької митниці 
про визнання протиправними і скасування рішення та картки відмови,- 

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ звернулось до суду з позовом до Запорізької митниці, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення Запорізької митниці про коригування митної вартості товарів № UА112080/2022/000006/1 від 06.01.2022, картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2022/000012 від 06.01.2022.
 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час декларування товару позивач подав  документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог ст. 53 Митного кодексу України. У відповідача була відсутні підстави для витребування додаткових документів, тому що митним органом не доведено та не обґрунтовано належними та достатніми доводами й доказами наявність у поданих йому документах розбіжностей, ознак підробки, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. В прийнятому відповідачем рішенні про коригування митної вартості товарів не зазначено, які ж саме відомості про митну вартість товарів залишилися неповними чи недостовірними, адже на кожний пункт запиту додаткових документів відповідні документи були надані. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 29.06.2022 позов задоволено.
Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з первинною МД документів та наведених в ній відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2  статті 58 МК України  обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6  статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті  57  та частини 3 статті  58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Відповідач зазначає, що відповідно до ч.3 ст.53 МК України за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості, встановлено розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість згідно ч.3 ст. 53 МК України. Оскільки декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, (вартість операції) не може бути застосований. Водночас, в інформаційних ресурсах митниці наявна інформація щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки FCA jedlicze з розрахунку 1058 USD/т + транспортні витрати, у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 15.11.2021 №UA112080/2021/012218. Таким чином, відповідач вказує, що у зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару, митна вартість товару, визначена із застосуванням резервного методу згідно наявної інформації враховуючи вимоги ст. 64 МК України.
Також відповідач вважає, що судом першої інстанції помилково не прийнято обставини щодо оформлення імпортованого товару. Оскільки декларант погодився з рішенням митниці про коригування заявленої митної вартості, випуск товарів у вільний обіг було здійснено без застосування гарантійних зобов`язань передбачених розділом X МК України. Спір між позивачем та митницею вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митницею.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого письмового відзиву на апеляційну скаргу просить  залишити рішення суду першої інстанції без змін  як законне та обґрунтоване. Позивач зазначає, що всі обставини, які мають значення для справи,  було досліджено судом першої інстанції та їм була дана належна оцінка. Позивач наполягає на відсутності підстав вважати  обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів від 06.01.2022 №UA 112080/2022/000006/1, оскільки у ньому зазначено лише про використання наявної в митниці інформації щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки FCA Jedlicze з розрахунку І058 USD/т + транспортні витрати, у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 15,11.2021 №UAl 12080/2021/012218. У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. Однак, оскаржуване рішення такої інформації не містить.
Також позивач зазначає, що подання декларантом нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості, не може бути доказом відсутності спору у сторін з приводу винесеного рішення про коригування митної вартості, оскільки якщо і припустити, що декларант на момент подання такої "нової декларації" погоджувався із рішенням про коригування митної вартості, то це не позбавляє його протягом шести місяців (з моменту отримання такого рішення) здійснити повний правовий аналіз такого рішення, дій, бездіяльності митного органу, що йому передували та встановити обставини стосовно порушення прав (інтересів) такої особи та звернутись до суду за захистом порушеного права.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 15.03.2018 між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «СП ЮКОЙЛ» та компанією «ORLEN POLUDNIE S.A.» (Польща) укладений контракт PL/OPD/ZJ/NS/2, предметом якого є придбання базового масла (код CN 27101999).
На виконання цього контракту на територію України ввезено вказаний товар у кількості 22,408 тн.
04.01.2022 з метою митного оформлення обумовленого наведеним контрактом товару декларантом до митного органу засобами електронного зв`язку подано митну декларацію  №UA112080/2022/000055 на товар «масло базове 80 - 22,408 тн. Являє собою мастильний матеріал із вмістом нафтопродуктів більше 70% в якості основного складового. Без вмісту доданих присадок. Не містить дисульфід молібдену та синтетичних мастильних матеріалів (складні ефіри, поліхлорбіфеніли, полігліколі та силікони). За температури 350 С переганяється до 15 об.% Країна виробництва: PL. Виробник ORLEN POLUDNIE S.A.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, визначена декларантом за ціною контракту щодо товару, який імпортується, і склала 18485,70 доларів США, про що зазначено в графі 42 декларації; за курсом валюти 27,2782 грн. за долар США (графа 23 декларації) становила 529256,62 грн. Сума ПДВ за ставкою 20% становила 105 851,32 грн (графа 47 декларації).
На підтвердження митної вартості позивачем подано документи, зазначені в графі  44 митної декларації: сертифікат якості 21JREG/A/414 від 10.10.2021; інвойс проформа 580702195 від 02.12.2021; інвойс 580801353 від 27.12.2021; накладна CMR 350409840А; сертифікат походження товару PL/MF/AR 0138601; платіжне доручення №424 від 06.12.2021; рахунок №20172 від 27.12.2021; контракт PL/OPD/ZJ/NS/2 від 15.03.2018; договір перевезення 231221 від 23.12.2012; висновок лабораторії № 1420003700-0570 від 16.10.2020; митна декларація країни відправлення 21PL402010Е2028396.
При проведенні перевірки документів, які надані у підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом виявлено таке:
1.          Відповідно до п. 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.03.2018 №PL/OPD/ZJ/NS/2 ціна на товар обмовляється в оферті продавця на кожний місяць поставки. Зазначений документ до митного оформлення не надавався.
2.          У наданих до митного оформлення проформі від 02.12.2021 №580702195 та інвойсі від 27.12.2021 №580801353 зазначені, зокрема, банківські реквізити банка продавця: СІТІ Handlowy, свіфт - CITIPLPXXXX, натомість у п.14 контракту від 15.03.2018 №PL/OPD/ZJ/NS/2 зазначено банк продавця: Bank Handlowy w Warszawie S.A. та свіфт - CITIPLPX.
3.          До митного оформлення надано копію митної декларації країни відправлення від 27.12.2021 №21PL402010E2028396. Вартість партії товару згідно якої становить 76168 PLN. Інформація щодо крос-курсу валют відсутня, тому перевірити вартісні характеристики, зазначені у копії митної декларації країни відправлення не є можливим.
Додатково повідомлено, що відповідно до Наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
05.01.2022 посадовою особою митниці декларанту надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МК України, а саме: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також повідомлено, що згідно ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
06.01.2022 декларантом надано додаткові документи: висновок Запорізької ТПП від 05.01.2022 № ОИ-736, Інформація щодо крос-курсу, Offer №OPP/ZJ/OS/l2-1/2021.
У додатково наданих документів митницею встановлено такі зауваження: у висновку Запорізької ТПП від 05.01.2022 № ОИ-736 експерт визначає ринкову вартість товару в діапазоні від 780 USD/т до 840 USD/т без зазначення умов поставки, згідно заявленого рахунку умови поставки FCA Jedlicze, що за твердженням відповідача не дає можливості здійснити об`єктивний аналіз цінової інформації щодо заявленого товару. Ціновий діапазон на товар від 780 USD/т до 840 USD/т передбачає, що ціна на товар може бути й вищою за заявлену. У Offer №OPP/ZJ/OS/12-1/2021 визначається вартість товару без обговорення умов поставки.
Таким чином, митницею вказано, що надані додатково документи не містять жодної цінової інформації, тому не можуть бути використаний для підтвердження заявленої митної вартості товару.
За результатом проведеної митної оцінки та проведених консультації між органом доходів і зборів та декларантом, враховуючи, що у митниці наявна інформація щодо вищих рівнів митної вартості ідентичних та подібних товарів; декларант відмовився від надання в повному обсязі документів, які підтверджують митну вартість товару згідно тч.3 ст.53 МК України, митний орган дійшов висновку, що метод визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не може бути застосований через те, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6 ст.54 МК України, методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів не може бути прийняті у зв`язку з відсутністю інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів відповідно до ст.59, 60 МК України. Методи визначення митної вартості на основі віднімання (додавання) вартості не може бути прийняті у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці інформації щодо складових митної вартості згідно вимог ст.62, 63 МК України. Митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у митниці інформації.
Керуючись ч.2 ст.64 МК України, відповідачем використана наявна в митниці інформація щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки FCA fedlicze з розрахунку 1058 USD/т + транспортні витрати, у снівставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 15.11.2021 №UA112080/2021/012218. 
За результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості товарів митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA112080/2022/000006/1 від 06.01.2022, згідно якому митна вартість товару визначена із застосуванням методу визначення митної вартості товару – 2 ґ (резервний метод) відповідно до ст. 64   МК України,  вартість товару скориговано до 1098,6 СІЛА за тонну, а загальну суму скориговано до 24617,43 доларів США.
Також відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA112080/2022/000012.
06.01.2022 позивачем з урахуванням рішення № UА 112080/2022/000006/1 митному органу подано нову митну декларацію № UA 112080/2022/000210 та товар випущено у вільний обіг.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке. 
За правилами ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, міститься в частині 2 статті 53 Митного кодексу України, а саме:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких міститься у вказаній нормі. 
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
За правилами ч.6 ст. 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
При цьому у митного органу наявні повноваження щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числових значень, які стосуються складових митної вартості товару і які значаться у документах, що відповідно до ч.2 ст.53 МК України підтверджують цю митну вартість.
Тобто такі розбіжності (ознаки підробки, недостатність відомостей, невідповідність) повинні бути наявними саме у тих документах, що підтверджують митну вартість товарів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (ч.3 ст.54 МК України).
За правилами ст.55 МК України рішення про коригування митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів (ч.1 ст.55).
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до  розділу Х  цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч.7 ст.55).
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються (ч.8 ст.55).
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом (ч.9 ст.55).
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2)   неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, наведені у статті 57 МК України.
Згідно даної статті такими методами є 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ст.64 Митного кодексу України резервний метод визначення митної вартості товарів полягає в наступному.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у  статтях 58-63  цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями  Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:
1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;
2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;
3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;
4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень  статті 63  цього Кодексу;
5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;
6) мінімальної митної вартості;
7) довільної чи фіктивної вартості.
У разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.
За правилами ч.7 ст.54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
За визначенням, наведеним у статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.51 МК України митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається декларантом відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.58 глави 9 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
У відповідності до частини 4 вказаної статті митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
В свою чергу, за визначенням, наведеним у ч.5 ст.58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно ч.ч.6, 8, 9 ст.58 МК України платежі можуть бути здійснені прямо чи опосередковано. Прикладом опосередкованого платежу може бути врегулювання покупцем повністю чи частково боргу продавця.
Термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Відповідно до ч. 10 статті 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема:
витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;
витрати на страхування цих товарів.
З наведених норм випливає, що митною вартістю товарів являється по суті загальна сума всіх платежів, здійснених покупцем товарів, що імпортуються, продавцю таких товарів за контрактом.
Відповідно до ч.1 ст.58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи (ч.ч.2, 3 ст.58 МК України).
10 квітня 2008 року Верховною Радою України шляхом прийняття Закону України № 250-VI ратифіковано Протокол про вступ України до Світової організації торгівлі (надалі - СОТ) та приєдналася до Угоди про СОТ, чим держава взяла на себе зобов`язання, серед іншого, дотримуватися положень Генеральної угоди про тарифи та торгівлю 1994 року (ГАТТ 1994).
Відповідно до статті VII п. 2. (a) Генеральної угоди по тарифам и торгівлі 1947 року (ГАТТ 1947) оцінка імпортованого товару для митної мети повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, який обкладається митом, або аналогічного товару, та не повинна ґрунтуватись на вартості товару національного походження або на вільних чи фіктивних оцінках.
Пунктом 2(b) статті VII ГААТ 1947 встановлено, що від «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи аналогічний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. У тому ступені, в якому на ціну такого чи аналогічного товару впливає кількість окремої трансакції, ціна, що розглядається, повинна єдиним способом пов`язуватися або (i) з порівнюваними кількостями, або (ii) з кількостями, не менш сприятливими для імпортерів, ніж ті, в яких більший обсяг товарів продається у торгівлі між країнами експорту та імпорту.
Отже орган доходів і зборів наділений повноваженнями щодо перевірки правильності визначення митної вартості товарів, тобто правильності визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, а також щодо перевірки достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутності законодавчо встановлених обмежень для визначення митної вартості за ціною договору.
Судом встановлено, що в спірному випадку декларант  для підтвердження обґрунтованості заявленої у деклараціях митної вартості товару подав разом з митною декларацією документи, передбачені ч. 2  ст. 53 Митного кодексу України, а також додаткові документи в порядку ч.3 ст.53, ч.8 ст.55 МК України. 
Так, декларантом подані контракт PL/OPD/ZJ/NS/2 від 15.03.2018 між ТОВ «СП ЮКОЙЛ» та компанією «ORLEN POLUDNIE S.A.» на поставку товару; сертифікат якості 21JREG/A/414 від 10.10.2021, сертифікат походження товару PL/MF/AR 0138601, висновок лабораторії №1420003700-0570 від 16.10.2020, які підтверджують якісні характеристики товару; інвойс проформа 580702195 від 02.12.2021, інвойс 580801353 від 27.12.2021, оферта Offer №OPP/ZJ/OS/12-l/2021 від 08.12.2021, якими визначено ціну товару, заявленого до митного оформлення та визначено умови поставки; платіжне доручення №424 від 06.12.2021, яке підтверджує сплату за товар, що надано до митного оформлення; накладна CMR 350409840А, рахунок №20172 від 27.12.2021, договір транспортного перевезення №231221 від 23.12.2012, що визначають умови перевезення товару та понесені витрати; митна декларація країни відправлення 21PL402010E2028396, що надає інформацію про умови митного оформлення товару в країні відправлення; висновок Запорізької торгово-промислової палати №ОИ - 736 від 05.01.2022, що підтверджує рівень ринкових цін та товар, який було заявлено до митного оформлення; інформація щодо крос-курсу валюти, що надає митному органу додаткову можливість перевірити заявлену митну вартість.
В результаті дослідження поданих позивачем митному органу документів, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про помилковість висновку митного органу, що подані позивачем для визначення митної вартості товару документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. 
Стосовно тверджень відповідача, що відповідно до п 5.1 зовнішньоекономічного контракту від 15.03.2018 № PL/OPD/ZJ/NS/2 ціна на товар обмовляється в оферті продавця на кожний місяць поставки. Зазначений документ до митного оформлення не надавався.
Наявні у справі докази свідчать, що на додатковий запит митного органу позивачем надано оферту OPD ZJ/0S/12_1/2021 від 08.12.2021, що митницею не заперечується. 
Також суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що  оферта не відноситься до обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товару, згідно ч. 2 ст. 53 МК України.
З приводу твердження митниці, що у наданих до митного оформлення проформі від 02.12.2021 №580702195 та інвойсі від 27.12.2021 №580801353 зазначені, зокрема, банківські реквізити банка продавця: СГП Handlowy, свіфт- CITIPLPXXXX, натомість у п.14 контракту від 15.03.2018 №PL70PD/ZJ/NS/2 зазначено банк продавця: Bank Handlowy w Warszawie S.A. та свіфт - CITIPLPX.
В результаті дослідження вказаних документів вбачається, що банківські реквізити в проформі та інвойсі є цілком ідентичними, зазначено один банк - Bank Handlowy. Щодо SWIFT-коду слід зазначити, що він повинен складатися із 11-ти знаків, якщо у контракті/договорі SWIFT-код складається із 8-ми знаків, то в платіжній системі необхідно доповнити SWIFT-код великими літерами XXX, які вказують на головний офіс банку. В іншому випадку ці три знаки позначають код філіалу банку. Таким чином, і в проформі від 02.12.2021 №580702195, і в інвойсі від 27,12.2021 №580801353 банківські реквізити банка продавця зазначені ідентичні.
Крім того, суд першої інстанції правильно зазначив, що наявність різних банківських рахунків у продавця та їх різне зазначення в контракті та інвойсі ніяк не впливає на визначення митної вартості товару та не може свідчити про невірність її визначення.
Стосовно посилання митниці,  що до митного оформлення надано копію митної декларації країни відправлення від 27.12.2021 №21PL402010E2028396, вартість партії товару згідно якої становить 76 168 PLN. Інформація щодо крос-курсу валют відсутня, тому перевірити вартісні характеристики, зазначені у копії митної декларації країни відправлення не є можливим.
З наявних у справі доказів вбачається, що на додатковий запит митного органу позивачем надано відомості щодо крос-курсу, що митницею не заперечується. 
Окрім того, митницею не обґрунтовано, яким чином відсутність у митній декларації країни-виробника крос-курсу валюти впливає на перевірку розрахунку митної вартості товару. Митна декларація країни відправлення містить дані про постачальника та покупця товару, вагу, найменування, ціну товару та інші відомості, що в повній мірі співпадають із даними, зазначеними в поданих до митного оформлення документах. Надання інформації щодо крос-курсу не передбачено вимогами ст.53 МК України. Ця інформація є загальнодоступною та, у разі необхідності, може бути перевірена митницею самостійно при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів.
Щодо зауважень митниці до  висновку Запорізької торгово-промислової палати №ОИ - 736 від 05.01.2022 суд першої інстанції визнав доводи відповідача помилковими, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції. 
Так, при аналізі цін Запорізькою торгово-промисловою палатою було враховано умови поставки. Вказано, що з урахуванням кон`юнктури ринку, умов Контракту з урахуванням кон`юнктури ринку, умов Контракту №PL70PD/ZJ/NS/2 від 15.03.2018, характеристик товару і країни походження контрактні ціни на масло базове 80, на умовах поставки FCA/Jedlicze, відповідають середньому рівню цін, який склався при експорті подібної (аналогічної-) продукції постачальниками із країни походження за вказаний період. Ринкова вартість подібної продукції є різною, має певний діапазон, в якому також знаходиться і ціна, за якою придбав товар позивач. 
Відповідно до статті 3 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» цілями та завданнями торгово-промислових палат зокрема є надання довідково-інформаційних послуг, основних відомостей, що не є комерційною таємницею, про діяльність українських підприємців і підприємців зарубіжних країн згідно з національним законодавством, сприяння поширенню, зокрема через засоби масової інформації, знань про економіку і науково-технічні досягнення, законодавство, звичаї та правила торгівлі в Україні і зарубіжних країнах, можливості зовнішньоекономічного співробітництва українських підприємців. Відповідно до ст. 11 вищезазначеного закону торгово-промислові палати України мають право у тому числі проводити на замовлення українських та іноземних підприємців експертизу, контроль якості, кількості, комплектності товарів (у тому числі експортних та імпортних) і визначати їх вартість. Методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Відповідно до Положення про Державну митну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 № 227, Державну митну службу України не наділена повноваженнями перевіряти обґрунтованість експертних висновків Торгово-промислової палати України.
Щодо посилання  митного органу, що у Offer №OPP/ZJ/OS/12-1/2021 визначається вартість товару без обговорення умов поставки, фактично в оферті зазначено ціну товару на рівні 824,96 доларів США за 1 тонну на умовах поставки FCA Jedlicze, PL, отже ці доводи відповідача не відповідають фактичним обставинам. 
З огляду на вищевикладене, твердження відповідача, що у наданих до митного оформлення документах відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, не відповідають дійсності.
Відповідно, є помилковим висновок митниці в оскаржуваному рішенні, що за результатом проведення консультації встановлено, що застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) неможливо у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товарів, у відповідності до вимог п.2 ч.6  ст.54 МК України.
В спірному випадку, митна вартість товару, що імпортується, визначена митним органом із застосуванням резервного методу згідно наявної у митниці інформації щодо продажу на експорт в Україну подібного товару за ціною угоди на умовах поставки FCA Jedlicze з розрахунку 1058 USD/т + транспортні витрати, у співставних обсягах та комерційних рівнях за ціною угоди час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього за митною декларацією від 15.11.2021 №UA112080/2021/012218..
Втім, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Оскільки оскаржуване рішення митниці такої інформації не містить, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої  статті 55 МК України, тому є правильним висновок суду першої інстанції, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та підлягають скасуванню.
Стосовно доводів відповідача про оформлення імпортованого товару, суд апеляційної інстанції встановив, що після відмови у митому оформленні митної декларації МД UA112080/2022/000055 від 04.01.2022 та складення картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА112080/2022/000012 від 06.01.2022 позивачем подано нову миту декларацію UA112080/2022/000210 і товар випущено у вільний обіг.
За твердженням відповідача, оскільки позивач не скористався правом випуску товару у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України, він погодився з рішенням митного органу про коригування митої вартості, тобто, таким чином спір між позивачем та митницею вичерпано внаслідок погодження декларанта із митною вартістю, визначеною митницею.
Суд апеляційної інстанції вважає такий висновок відповідача помилковим. 
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
За правилами ч.1 ст. 24 МК України будь-яка особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи ми інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.
Частина 1 статті 29 і підпункт "б" пункту  5 частини 2 статті 55 МК України, якими  визначено право декларанта оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до суду, не містять будь-яких застережень чи умов (випуску та порядку випуску товарів у вільний обіг), в тому числі,  умови сплати митних платежів згідно із митною вартістю, визначеною митним органом, та/або умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.
Також інші норми Митного кодексу України не встановлюють підстав, які б обмежували  право особи на захист прав та інтересів від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, зокрема, надавали можливість захисту порушеного право в залежності від того,  випущено товар у вільний обіг під гарантію або шляхом подання нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості.   
Тому наведені митницею обставини не є законодавчо встановленою підставою, яка робить неможливим оскарження декларантом в судовому порядку рішення митного органу про коригування митної вартості. 
Відповідно до ч. 7 - 9 ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до  розділу Х  цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.
Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.
У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом
Наведені вище положення  статті 55 МК України встановлюють лише додаткові преференції для декларанта у вигляді можливості протягом 80 днів зібрати та подати митному органу додаткові документи у випадку якщо про незгоду буде заявлено під час митного оформлення і випуск товару буде здійснено у вільний обіг "під гарантію". Митний орган, в свою чергу, при надходженні додаткових документів у вказаний проміжок часу самостійно зможе переглянути винесене ним рішення про коригування митної вартості.
У випадку ж випуску товарів у вільний обіг шляхом подання "нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості" декларант названими правами щодо можливості подання на протязі 80 днів митному органу додаткових документів для перегляду митним органом свого рішення не наділений.
Відтак, єдиним негативним наслідком для декларанта у випадку випуску товарів у вільний обіг шляхом подання "нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості" є неможливість застосування положень ч. 7 та ч. 8 ст. 55 МК України, якими встановлено додаткові преференції для декларанта, який про незгоду заявив під час митного оформлення та здійснив випуск товару у вільний обіг "під гарантію".
Суд апеляційної інстанції вважає за можливе в даному випадку застосувати правовий висновок Верховного Суду у постанові від 18.05.2022 у справі 520/3246/2020, що національним законодавства не передбачено чіткої та передбачуваної норми закону, за якою декларант позбавляється права на захист його прав (щодо можливості скасування рішення про коригування митної вартості постановленого з порушенням закону) у випадку, якщо про обставини щодо порушеного права декларант дізнався за наслідками правового аналізу оскаржуваного рішення, дій (бездіяльності), який здійснено після випуску товарів у вільний обіг, шляхом подання "нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості".
Встановлені у справі обставини свідчать про протиправність оскаржуваних рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про задоволення позову, зводяться фактично до переоцінки наявних у справі доказів. 
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Запорізької митниці залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №280/1576/22 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко