ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" грудня 2022 р.                                                 Справа №926/3620/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді                                                  Кравчук Н.М.
суддів                                                                      Кордюк Г.Т. 
                                                                                Плотніцький Б.Д.
секретар судового засідання Гавриляк І.В. 
розглянувши          апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Гіпербуд” б/н від 07.11.2022 (вх. № ЗАГС 01-05/2689/22 від 07.11.2022)
на ухвалу                    Господарського суду Чернівецької області від 31.10.2022 (суддя Гурин М.О.) за результатами розгляду заяви про забезпечення позову
у справі                     № 926/3620/22
за позовом:                    Товариства з обмеженою відповідальністю “Гіпербуд” (надалі ТзОВ “Гіпербуд”), м. Хмельницький
до відповідача:           Чернівецької міської ради, м. Чернівці
про                              заборону вчиняти дії, які можуть порушити речове право на чуже майно

за участю учасників справи:
від позивача: Стороженко Ю.В. – адвокат (ордер серії ВХ №1035605 від 04.11.2022) 
від відповідача: Юзьків М.І. - представник 

ВСТАНОВИВ:
ТзОВ «Гіпербуд» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Чернівецькій міській раді про заборону вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки за адресою: м. Чернівці, пр. Незалежності, 131, площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022.
Разом із позовною заявою ТзОВ «Гіпербуд» подало до Господарського суду Чернівецької області заяву про забезпечення позову шляхом:
- накладення арешту на земельну ділянку за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 131, площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 922829673101, та забороною вчинення державними реєстраторами реєстраційних дій щодо її поділу до набрання законної сили рішення суду в справі;
- заборони державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (код ЄДРПОУ 39411771, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які зміни до відомостей про земельну ділянку за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 131, площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022 до набрання законної сили рішення суду в справі.
В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову позивач покликається на те, то підставами позовних вимог є те, що вказана земельна ділянка перебуває в користуванні позивача; згідно умов інвестиційного конкурсу на вказаній земельній ділянці позивачем збудовано будівлю - першу чергу будівництва, яка не здана в експлуатацію, та виготовлено проектну документацію на будівництво наступних черг будівництва. На переконання позивача, існує необхідність у забезпеченні позову, оскільки навіть у разі задоволення позову виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача будуть неможливі в зв`язку з тим, що земельна ділянка за адресою: м. Чернівці, пр. Незалежності, 131, площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022 перестане існувати як об`єкт цивільних прав. Отже існує висока ймовірність непоновлення порушених прав позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову. 
Окрім того, ТзОВ «Гіпербуд» зазначає, що рішенням Чернівецької міської ради від 30.08.2022 №839 Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради надано дозвіл на поділ земельної ділянки, яка перебуває у користуванні позивача; за результатами поділу вказано передбачити три окремі земельні ділянки. Оскільки дане рішення передбачає вчинення дій щодо поділу земельної ділянки іншою особою, відмінною від позивача, позивач не може володіти доказами існування її реальних намірів початку реалізації рішення. Таким чином, на думку позивача, сам факт прийняття відповідачем рішення №839 від 30.08.2022 свідчить про реальність намірів поділу земельної ділянки, оскільки департамент, для виконання якому спрямоване рішення, не може ухилитись від виконання даного рішення.
Також, ТзОВ «Гіпербуд» звертає увагу на те, що 13.10.2022 Чернівецькою міською радою було прийнято рішення № 893, яким доповнено перелік скверів у м. Чернівці за рахунок земельної ділянки за адресою: проспект Незалежності, 131. Таким чином, прийняте відповідачем рішення свідчить про реальність намірів відповідача початку поділу земельної ділянки.
Окрім того, ТзОВ «Гіпербуд» зазначає, що у випадку незабезпечення позову відповідач зможе внести до Державного земельного кадастру відомості щодо зміни конфігурації земельної ділянки ТзОВ «Гіпербуд», тому позивач буде позбавлений можливості реалізовувати свої обов`язки щодо спорудження об`єктів будівництва на вказаній земельній ділянці. Внесення в Державний земельний кадастр будь-яких змін щодо земельної ділянки, в тому числі (але не виключно) зміна конфігурації земельної ділянки, поділ земельної ділянки на частини тощо до завершення будівництва та здачі об`єкту в експлуатацію, призведе до невідповідності в цілому проектної документації по будівництву багатоквартирного будинку, технічних умов приєднання до комунальних мереж та відповідно до необхідності її зміни або ж взагалі неможливості завершення будівництва.
Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 31.10.2022 у справі №926/3620/22 у задоволенні заяви ТзОВ “Гіпербуд” про забезпечення позову відмовлено.
Приймаючи дану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не доведено належними доказами, що невжиття заходу забезпечення позову, зазначеного у заяві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, або ефективний захист поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. Заявником не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачами будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення у даній справі, та не надано на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову. 
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ТзОВ «Гіпербуд» подало апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне судове рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову в повному обсязі. Зокрема, скаржник зазначає, що висновки суду були зроблені з неповним з`ясуванням обставин справи, адже прийняте Чернівецькою міською радою рішення №839 від 30.08.2022 свідчать про реальність намірів поділу земельної ділянки, оскільки Департамент, для виконання якому спрямоване рішення, не може ухилитись від виконання останнього. Невірним є й висновок суду першої інстанції, що рішенням відповідача №893 від 13.10.2022 доповнено лише перелік скверів і воно ніяким чином не може підтверджувати факт вчинення дій, спрямованих на поділ земельної ділянки. Як вбачається із додатку до даного рішення, ним передбачається влаштувати сквер площею 0,400 га за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 131. Отже, з даного рішення чітко можна ідентифікувати, що сквер планується влаштувати на земельній ділянці, яка перебуває в користуванні позивача, зайнявши її частину площею 0,400 га.
Також на думку скаржник, безпідставними є посилання суду першої інстанції й на те, що позивач окремо оскаржив рішення відповідача № 839 від 30. 08. 2022 та № 893 від 13. 10. 2022 із поданням заяв про забезпечення позовів. В рамках справи, що розглядається, позивач звернувся до суду із конкретним позовом та конкретною заявою про забезпечення цього позову. Подана зава про забезпечення позову має бути розглянута та вирішена відповідно до закону. Подання позивачем будь-яких інших позовів та заяв про їх забезпечення не може бути підставою для відмови у забезпеченні позову у справі, що розглядається.
Окрім того, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради проведено закупівлю послуги з розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 1,3000га за адресою м.Чернівці, проспект Незалежності,131 Чернівецької області, (кадастровий номер 7310136300:11:001:0022) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код 02.10) на 3 (три) земельні ділянки, з них: №1 - площею 0,8081га, №2 - площею 0,4900га та №3 - площею 0,0019га. 01.11.2022 відбулось розкриття тендерних пропозицій. Відтак, дана обставина додатково підтверджує реальність реалізації рішення відповідача про поділ земельної ділянки та необхідність забезпечення позову.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022 справу № 926/3620/22 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. – головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Плотніцький Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТзОВ “Гіпербуд” на ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 31.10.2022 у справі №926/3620/22, розгляд справи призначено на 06.12.2022.
В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечив з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просить суд ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Суд апеляційної інстанції у відповідності до   ст. 269 ГПК України   переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Здійснивши розгляд апеляційної скарги, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
За змістом статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до пункту 4 частини першої   статті 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам, зокрема, вчиняти дії щодо предмета спору.
Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.
Тобто, забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.
Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі   Кюблер проти Німеччини).
Згідно з частиною 4   статті 139 Господарського процесуального кодексу України   у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 910/18739/16, від 21.10.2021 у справі № 910/20007/20).
У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.
Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що   заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 також висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може ґрунтуватись на самих лише припущеннях позивача. Позивач повинен довести наявність обставин для забезпечення позову та необхідності забезпечення судом збалансованості інтересів усіх учасників процесу.
Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Предметом позову у даній справі є вимога позивача про заборону Чернівецькій міській раді вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки за адресою: м. Чернівці, пр. Незалежності, 131, площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022.
Отже, предметом позову є вимоги немайнового характеру, тому у цій справі має досліджуватися обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, а також питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (подібну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом  забезпечення позову і предметом  спору даної позовної заяви.
Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.
Як було зазначено вище,  у поданій заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:
          - накладення арешту на земельну ділянку за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 131, площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 922829673101, та забороною вчинення державними реєстраторами реєстраційних дій щодо її поділу до набрання законної сили рішення суду в справі;
- заборони державним кадастровим реєстраторам, які входять до складу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (код ЄДРПОУ 39411771, вул. Народного Ополчення, 3, м. Київ, 03151) та її територіальних органів, вносити до Державного земельного кадастру будь-які зміни до відомостей про земельну ділянку за адресою: м. Чернівці, проспект Незалежності, 131, площею 1,3000 га, кадастровий номер 7310136300:11:001:0022 до набрання законної сили рішення суду в справі.
Основним доказом, на який посилається позивач, є:
1) рішення №893 від 13.10.2022  “Про доповнення до переліку скверів у місті Чернівцях, затвердженого рішенням міської ради VI скликання від 29.05.2014р. №1233 “Про затвердження переліку парків та скверів у місті Чернівцях” та формування земельних ділянок”, в якому підпунктом 73 за адресою проспект Незалежності, 131 зазначається сквер орієнтовною площею 0,4000 га».
2) оголошення Департаменту урбаністики та земельних відносин Чернівецької міської ради про проведення закупівлі від 20 жовтня 2022 року -   Послуга з розробки технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, площею 1,3000га за адресою м.Чернівці, проспект Незалежності,131 Чернівецької області, (кадастровий номер 7310136300:11:001:0022) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (код 02.10) на 3 (три) земельні ділянки , з них: №1   площею 0,8081га, №2   площею 0,4900га та №3   площею 0,0019га).
При цьому, відповідно до прийнятого 30.08.2022 рішення 22 сесії VII скликання Чернівецької міської ради №839 про розгляд звернень TзOB «Гіпербуд» та ОСББ «Сонячний острів» щодо земельної ділянки за адресою проспект Незалежності, 131, відповідно до   Земельного кодексу України, статті 26 Закону України   «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України   «Про оренду землі», розглянувши звернення TзOB «Гіпербуд» та ОСББ «Сонячний острів», беручи до уваги пропозиції департаменту урбаністики та архітектури міської ради і рекомендації депутатів міської ради VIII скликання, Чернівецька міська рада вирішила:
1. Відмовити TзOB «Гіпербуд», яке зареєстроване за адресою вул. Пилипчука, 6, офіс 414, м. Хмельницький, в укладенні на новий строк договору оренди землі за адресою проспект Незалежності, 131, площею 1,3000 га (кадастровий номер 7310136300:11:001:0022) для будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими торгово-офісними приміщеннями, у зв`язку з тим, що нерухоме майно, яке знаходиться на даній земельній ділянці знаходиться у власності інших осіб (підстава: частина 4   статті 120 Земельного кодексу України, Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо суб`єкта …).
2. Надати Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради (код ЄДРПОУ 44158575), дозвіл на поділ земельної ділянки комунальної власності за адресою м. Чернівці, проспект Незалежності, 131, площею 1,3000 га (кадастровий номер 7310136300:11:001:0022) для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку з об`єктами торгово-розважальної та ринкової інфраструктури (02.10) на 3 (три) земельні ділянки: №1 - площею 0,8081 га, №2 - площею 0,4900 га та №3 - площею 0,0019 га.
2.1. За результатами поділу передбачити:
2.1.1. Земельну ділянку № 1 - площею 0,8081 га для обслуговування торгового центру;
2.1.2. Земельну ділянку № 2 - площею 0,4900 га для влаштування скверу;
2.1.3. Земельну ділянку № 3 - площею 0,0019 га для обслуговування об`єкта незавершеного будівництва (будівлі охорони).
Так, вирішуючи питання адекватності та співмірності заявлених позивачем заходів до забезпечення позову, з огляду на прийняте міською радою рішення та, беручи до уваги твердження відповідача, що саме Чернівецька міська рада є власником та правомірним користувачем земельної ділянки, а відтак, у позивача відсутні докази, які підтверджують його беззаперечне право на правомірне користування земельною ділянкою, суд апеляційної інстанції, враховуючи, що забезпечення позову безпосередньо впливає на баланс інтересів сторін, дійшов висновку, що забезпечення позову, шляхом накладення арешту унеможливить володіння та користування земельною ділянкою його законним власником (правомірним користувачем).
Стосовно посилання скаржника на рішення Чернівецької міської ради №893 від 13.10.2022, суд зазначає, що дане є чинне, не скасоване на момент звернення з заявою про забезпечення позову, рішенням виключно доповнено перелік скверів і воно ніяким чином не може підтверджувати факт вчинення дій відповідачем спрямованих на поділ земельної ділянки. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що накладення арешту на земельну ділянку не відповідає адекватному співвіднесенню виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами.
Відтак, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що посилання заявника на те, що ефективним способом захисту, поновлення порушених прав та оспорюваних прав, а також інтересів належних позивачу, за захистом яких він звернувся до суду є лише забезпечення позову, мотивовані наведеними вище обставинами безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в разі невжиття таких заходів забезпечення позову.
Таким чином, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено достатніх обґрунтувань та не долучено належних доказів, які б свідчили, що заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами та не доведено наявності встановлених законом підстав для забезпечення позову, накладення арешту на земельну ділянку та забороною вчинення державними реєстраторами реєстраційних дій.
Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача про забезпечення позову є безпідставною, не підтверджена доказами, а отже, задоволенню не підлягає.
Також суд наголошує, що наразі жодним чином суд не робить висновок обґрунтованості/необґрунтованості позовних вимог, рівно як і судом не надається оцінка і безпосередньо спірним правовідносинам, оскільки це буде здійснюватися саме в ході офіційного з`ясування обставин у справі. Натомість, судом оцінюються виключно ймовірні наслідки та ризики забезпечувальних заходів за встановлених обставин. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006), в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
У даній справі, суд вважає, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.
Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.
Приписами ст. 13 ГПК України   визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі   ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст.   73,74,77 ГПК України   доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1   ст. 86 ГПК України   встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.
Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи викладені в апеляційній скарзі та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.
Відповідно до   ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають приписам законодавства та фактичним обставинам справи, а ухвала прийнята з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Чернівецької області від 31.10.2022 у справі №926/3620/22 без змін.
Оскільки апеляційна скарга до задоволення не підлягає, тому понесені судові витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.
Керуючись, ст.ст.   255,   269,   271,   275,   276,   282,   284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ :
1.          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Гіпербуд” залишити без задоволення.
2.          Ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 31.10.2022 у справі №926/3620/22 залишити без змін
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.ст.287-288 ГПК України.
5.          Матеріали оскарження ухвали Господарського суду Чернівецької області від 31.10.2022 у справі №926/3620/22 повернути до Господарського суду Чернівецької області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий-суддя                                                            Н.М. Кравчук

Судді                                                                                          Г.Т. Кордюк

                                                                                                    Б.Д. Плотніцький