Номер провадження: 33/813/1119/22
Номер справи місцевого суду: 522/6101/22 
Головуючий у першій інстанції Ковтун Ю.І. 
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії, судової палати з розгляду цивільних справах Драгомерецького М.М., 
при секретарі: Павлючук Ю.В.,
за участю: представника ОСОБА_1 – адвоката Деменчука Д.А.,
переглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Деменчука Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м. Одеса від 11 серпня 2022 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №176713 від 18.05.2022, ОСОБА_1 14 травня 2022 приблизно о 20.00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , у дворі будинку, у громадському місці, висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок, за що передбачена адміністративна відповідальність, згідно ст. 173 КУпАП (а.с. 1).
Постановою Приморського районного суду м. Одеса від 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 173 КУпАП та на нього накладеного адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 гривня, також стягнуто на користь держави судовий збір 496,20 гривень (а.с. 24-26).
Не погоджуючись із вищезазначеною постановою суду першої інстанції, 19 вересня 2021 року адвокат Деменчук Д.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова Приморського районного суду м. Одеса від 11 серпня 2022 року є незаконною та необґрунтованою, тому просить її скасувати, а провадження по справі закрити, за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 173 КУпАП (а.с. 30-36).
Крім того, адвокат Деменчук Д.А. в інтересах ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеса від 11 серпня 2022 року, мотивуючи тим, що копію постанови він отримав 12 вересня 2022 року, про що розписався в матеріалах справи.
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Згідно зі ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити адвокату Деменчуку Д.А. в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеса від 11 серпня 2022 року.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Деменчука Д.А., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Однак, визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином не встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, тобто однобічно розглянув справу, без з`ясування фактичних обставин, що мають істотне значення для її розгляду, та не звернувши уваги на те, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, що призвело до ухвалення незаконного рішення, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 173 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Згідно із п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» дрібне хуліганство - це умисне порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке не супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами система відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.
Найбільш розповсюдженою формою дрібного хуліганства є нецензурна лайка у громадських місцях, під якою необхідно розуміти найбільш цинічні лайки, що належать, як правило, до сфери статевих відносин, непристойні висловлювання, один із найогидніших різновидів словесної брутальності. Іншою формою цього правопорушення є образливе ставлення до громадян, під яким необхідно розуміти докучливу поведінку, пов`язану з образливими діями, що зневажають честь і гідність людини та утискають будь-чию волю, до того ж у грубій розв`язаній манері. Для всіх випадків дрібного хуліганства характерним є ігнорування волі та бажання оточення, прагнення нав`язати свою волю, а точніше свавілля.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з того, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ №176713 від 18.05.2022р., протоколом прийняття заяви ОСОБА_3 про вчинене кримінальне правопорушення від 15.05.2022, письмовими поясненнями ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ..
Однак, апеляційний суд не може погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що вищезазначені докази беззаперечно доводять винну ОСОБА_1 , з огляду на наступне.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №176713 від 18.05.2022, ОСОБА_1 14 травня 2022 приблизно о 20.00 годині, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , у дворі будинку, у громадському місці, висловлювався грубою нецензурною лайкою в бік ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , чим порушив громадський порядок.
Однак, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що згідно правової позиції, висловленої у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 по справі №489/4827/16а, свідчення службової особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю, поліцейський у спірних правовідносинах виступає в якості суб`єкта владних повноважень, який зацікавлений у розгляді справи.
Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі, за відсутності будь-яких інших доказів також не є беззаперечним доказом вини особи, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», оскільки не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими належними та допустимими доказами не є безумовним та беззаперечним доказом на доведення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Складання протоколу - це процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на фіксацію адміністративного правопорушення та, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Отже, обставини, наведені у протоколі про адміністративне правопорушення, суб`єктом, який його склав, повинні підтверджуватись іншими зібраними цим суб`єктом доказами.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_2 , 14.05.2022 він знаходився у своїй квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , почув шум на подвір`ї та підійшов до своєї двері, і в той же час його сусідка почала вламуватися до нього додому та виражатись в його бік нецензурною лайкою. ОСОБА_2 закрив двері, замок, постукав трохи по своїх дверях, після чого сусідка з недоброзичливими словами в його адресу пішла (а.с. 4).
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_3 , він 14.05.2022 близько 20.00 год повертався додому та біля його квартири побачив сусідів в стані алкогольного сп`яніння, які поводили себе агресивно намагаючись потрапити до квартири де він проживає, в той час коли він намагався зайти додому, вони заважали це зробити, розпочавши словесну перепалку та перейшли до бійки, декілька разів вдарили його по потилиці якимось предметом та кулаками по голові, після чого почали бити автомобіль по капоту та бамперу, внаслідок чого заподіяли пошкодження у вигляді царапин, вм`ятини та здертої фарби з лівої сторони (а.с. 3).
В письмових поясненнях ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , також зазначили, що вони стали свідками того, що їх сусіди ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювались нецензурною лайкою та чіплялись до сусіда ОСОБА_8 (а.с. 5-6).
При цьому, ОСОБА_1 в письмових поясненнях та в судовому засіданні категорично заперечував факт хуліганських дій, та зазначив, що 14.05.2022 ввечері прийшовши додому за адресою: АДРЕСА_1 , побачив що його речі знову були розкидані. ОСОБА_1 підтвердив факт розмови із сусідами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , також зазначив, що сусід ОСОБА_11 грубо з ними розмовляв і розпочав бити його в живіт. ОСОБА_1 також зазначив, що діяв в межах необхідної оборони, захищав свою родину та не мав наміру вчиняти жодних хуліганських дій (а.с. 8).
На підставі викладеного вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3  та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 дали суперечливі пояснення щодо подій, які відбувались 14.05.2022 близько 20.00 год в дворі будинку АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи, окрім протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №176713 від 18.05.2022 та письмових пояснень свідків подій, які суперечать поясненням ОСОБА_1 , відсутні будь-які інші докази.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення та ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляд справи Конвенцію про захист прав і основоположних свобод і протоколів до неї, та практику Європейського суду з прав людини і Європейської комісії з прав людини, як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом, зазначене викладено в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України».
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Також, в справі «Пол і Одрі Едвардс проти Об`єднаного Королівства» (№46477/99), Європейський суд з прав людини зазначив, що компетентні органи завжди повинні докладати серйозних зусиль для з`ясування обставин справи і не повинні керуватись необдуманими або необґрунтованими висновками для розслідування, або в якості підстав для прийняття рішень.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Статтею 62 Конституції України закріплений принцип презумпції невинуватості, який передбачає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість, а також, що всі сумніви стосовно доведеності вини особи, мають тлумачитись на її користь.
Таким чином, на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи, що в силу принципу презумпції невинуватості всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, та те, що ОСОБА_1 категорично не погоджується із складеними відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що винна ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, не доведена належними, допустимими та достовірними доказами, а висновок суду першої інстанції є необґрунтованим, передчасним та ґрунтується на припущеннях.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
За таких обставин, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП, підлягає закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, який передбачає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.
Окрім вищезазначеного, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Адміністративне правопорушення (проступок) це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст. 9 КУпАП).
Нормами КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян (ст. 173 КУпАП).
Обов`язок доведення наявності в діях особи складу правопорушення, передбаченого певною статтею КУпАП покладається на осіб, які уповноваженні складати протоколи про адміністративне правопорушення.
В даній справі судом встановлено, що особами, які уповноваженні складати протоколи про адміністративне правопорушення не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які підтверджували б винну ОСОБА_1 у вчиненні саме адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
При цьому, ОСОБА_3 в разі завдання йому матеріальної шкоди (пошкодження автомобіля) не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства, яке здійснюється на засадах змагальності сторін, із наданням суду належних та переконливих доказів своєї позиції.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. ст. 2, 12, 81 ЦПК України).
Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтями 11, 15 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, можуть бути: договори та інші правочини; інші юридичні факти. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Керуючись ст. ст. 247, 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання адвоката Деменчука Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеса від 11 серпня 2022 року.
Апеляційну скаргу адвоката Деменчука Дмитра Анатолійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеса від 11 серпня 2022 року скасувати.
Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП – закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду М.М. Драгомерецький