Справа № 759/4050/21                                                                                                                            Головуючий в суді І інстанції П`ятничук І.В.
Провадження № 22-ц/824/2382/2022                                                                                                         Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
17 листопада 2022 року                                                                                                                                                  м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Примушка О.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_2 про звернення стягнення не предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», третя особа: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання іпотечного договору недійсним, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 , з метою погашення заборгованості ОСОБА_2   за договором про надання споживчого кредиту №11376607000 від 25.07.2008 перед ТОВ «ФК «Гефест» в сумі 36 000 дол. США, шляхом проведення прилюдних торгів в процесі виконання рішення, за ціною визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; передати ТОВ «ФК «Гефест» в управління квартиру АДРЕСА_2 , на період до її реалізації, з метою збереження; стягнути судові витрати. 
Представник відповідача ОСОБА_1 - Стеценко Т.М. подав зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», третя особа: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Святошинської районної в м.Києві державної адміністрації про визнання іпотечного договору недійсним.
08.07.2021 року від представника відповідача ОСОБА_1 - Стеценка Т.М. до суду надійшла заява про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 .
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня2021 року заяву задоволено.
Не погоджуючись із цією ухвалою, представник ТОВ«ФК Гефест» подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.
Обґрунтовував доводи апеляційної скарги тим, що місцевий суд не врахував, що з даною заявою звернувся відповідач, не з`ясував обставини, що мають значення для справи, застосував заходи забезпечення позову, які не можна вважати співмірними заявленим вимогам, не зазначив мотивів про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити виконання рішення суду.
Від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він вказує, що заява про забезпечення позову подана позивачем за зустрічним позовом, крім того, оскаржувана ухвала жодних прав ТОВ «ФК Гефест» не порушує.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є квартира АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_3 .
Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокат Стеценко Т.М. звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказану квартиру.
Відповідно до  ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України  визначено, що позов забезпечується  накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий  характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті, і їх значення полягає в тому, що вони захищають законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 4 Постанови Пленуму №9 Верховного Суду України «Про практику застосування судами  цивільного процесуального законодавства  при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо:  необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову;  забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;   наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;  імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;  запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , враховуючи що арешт вказаної квартири є співмірним заявленим вимогам зустрічної позовної заяви та невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити виконання рішення суду.
Доводи апеляційної скарги про те, що заяву про забезпечення позову подано відповідачем відхиляються колегією суддів, позаяк з матеріалів справи вбачається, що із вказаною заявою до суду звернувся представник позивача за зустрічним позовом.
Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваної ухвали не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для її скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
 
Керуючись ст.ст. 374, 375 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» залишити без задоволення, а ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 12 липня 2021 року - без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                     Судді: