Постанова
Іменем  України 
 
08 вересня 2022 року
м. Київ
 
справа № 520/18710/19
провадження № 61-11961св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Акціонерне товариство «Одесаобленерго»,
провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року в складі судді Луняченка В. О. та постанову Одеського апеляційного суду від 23 червня 2020 року в складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Заїкіна А. П., Таварткіладзе О. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Одесаобленерго» (далі - АТ «Одесаобленерго»), яке змінило свою назву на АТ «ДТЕК Одеські Електромережі», та просив: визнати протиправними дії відповідача щодо стягнення боргу за спожиту електроенергію; визнати відсутність його заборгованості перед АТ «Одесаобленерго» в особі структурної відокремленої одиниці Південного району електричних мереж за спожиту електроенергію в розмірі 1 373, 22 грн за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 446 177, 16 грн.
На обґрунтування вимог зазначав про те, що відповідач, застосовуючи неправильну методику розрахунку пільги та розрахункового періоду, незаконно нарахував заборгованість за спожиту електричну енергію, відмовляється здійснити перерахунок, незважаючи на його численні звернення, що призвело до погіршення його стану здоров`я.
З огляду на наведене, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2020 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з недоведеності позовних вимог. Позивач не надав належні докази на підтвердження незаконності дій відповідача при проведенні розрахунку за спожиту електричну енергію. Наведені ОСОБА_1 розрахунки за спожиту електричну енергію здійснені без урахування постанови НКРЕКП від 26 лютого 2015 року № 220.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
У серпні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 червня 2020 року і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування касаційної скарги зазначав про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України.
Також оскаржив судові рішення з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Вказував, що він не згоден зі здійсненим АТ «Одесаобленерго» розрахунком розміру спожитої електроенергії за наданою пільгою та різницю обсягу спожитої електроенергії, яка підлягає оплаті.
Безпідставними є висновки судів про відмову в задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки він довів причинно-наслідковий зв`язок між шкодою (перенесеними інсультами) та протиправними діяннями відповідача.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Київського районного суду м. Одеси.
02 жовтня 2020 року справа № 520/18710/19 надійшла до Верховного Суду.
АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» направило відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Позиція Верховного Суду
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суди встановили, що ОСОБА_1 є інвалідом війни IIгрупи.
11 квітня 2005 року АТ «Одесаобленерго» та ОСОБА_1 уклали  договір про користування електричною енергією, який переукладався в новій редакції 05 квітня 2016 року, внаслідок чого ОСОБА_1 був відкритий особовий рахунок №  НОМЕР_1 .
Відповідно до пункту 1 договору енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію в межах дозволеної потужності З кВт до межі розподілу належності електроустановок споживача та електропостачальника, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати використану електричну енергію за діючими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим Договором.
Згідно з пунктом 16 договору оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладу обліку за платіжними документами, які виписуються енергопостачальником, у термін, зазначений у рахунку, за діючими тарифами (цінами) для населення, які встановлені Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.
Договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до цього договору зміни або доповнення (пункт 28 договору).
Відповідно до пункту 29 договору його може бути розірвано достроково у разі зміни споживачем місця проживання і остаточного припинення користування електричною енергією та у разі неможливості ним виконувати свої зобов`язання по цьому договору з інших причин.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 не заперечував визначений загальний обсяг спожитої електроенергії в конкретному звітному періоді (з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року), однак не погодився з тим, яким чином АТ «Одесаобленерго» обраховує розмір спожитої електроенергії за наданою пільгою та різницю обсягу спожитої електроенергії, яка підлягає сплаті.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів ( частина друга статті 627 ЦК України).
Статтею 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» передбачені пільги для осіб з інвалідністю внаслідок війни, зокрема 100- процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.
Відповідно до пункту першого Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23 квітня 2012 року №498 (далі - Порядок) (в  редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) він є обов`язковим до застосування ліцензіатами з постачання електричної енергії за регульованим тарифом при здійсненні постачання електричної енергії населенню.
Згідно з пунктом 2.2. Порядку пільги в оплаті за спожиту електроенергію, передбачені законодавством для різних категорій громадян, надаються тільки за місцем проживання. Якщо споживач має право на декілька пільг одночасно, йому надається тільки одна з пільг за його вибором. Норми споживання електричної енергії населенням, установлені законодавством, у межах яких надаються пільги та субсидії населенню, застосовуються до обсягів електричної енергії, спожитих від 0 кВт год до встановленої норми.
Частиною третьою постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року № 409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» встановлено такі соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії, зокрема: 
для користування послугами з електропостачання (до 31 грудня 2017 року) в житлових приміщеннях (будинках): у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 90 кВт-г на місяць на сім 'ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт-г на місяць на кожного іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 210 кВт-г на місяць; 
для користування послугами з електропостачання (з 1 січня 2018 р.) у житлових приміщеннях (будинках): у житлових приміщеннях (будинках), крім тих, що зазначені в абзацах третьому - шостому цього підпункту, - 70 кВт-г на місяць на сім 'ю (домогосподарство) з однієї особи і додатково 30 кВт-г на місяць на коленого іншого члена сім`ї (домогосподарства), але не більш як 190 кВт-г на місяць.
Пільги на оплату житлово-комунальних послуг надаються підприємствами та організаціями у безготівковій формі шляхом зменшення або звільнення від оплати за послуги, і обраховуються як знижка оплати за фактично спожитий обсяг пільгових послуг, але не більше встановлених норм споживання (за наявності засобів обліку), або за обсяг послуг, визначений за нормами споживання (за відсутності засобів обліку). 
Предметом спору в цій справі є проведений відповідачем розрахунок пільг при обрахунку використаної електричної енергії, при цьому сам обсяг електроенергії, який було спожито, визнається сторонами.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Встановивши, що здійснений АТ «Одесаобленерго» розрахунок пільги при обрахунку використаної ОСОБА_1 електричної енергії відповідає вимогам чинного законодавства та позивач належними доказами не спростував такий розрахунок, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову. 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалені без додержання норм матеріального і процесуального права. Фактично доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та встановлення фактичних обставин справи, що відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення. 
Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 червня 2020 року залишити без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2019 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 червня 2020 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко