ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" жовтня 2022 р.           Справа№ 910/1405/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Шапрана  В.В.
суддів:            Буравльова  С.І. 
          Андрієнка  В.В. 
 
без повідомлення учасників справи

розглянувши матеріали апеляційної скарги  Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2022

у справі №910/1405/22 (суддя - Гумега О.В.)
за позовом  Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча"
до  Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про  стягнення штрафу.

                                                                                                                            ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 494193,62 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі №910/1405/22 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" залишено без руху на підставі ч. 1  ст. 174 ГПК України.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у справі №910/1405/22 повернуто заявникові на підставі ч. 4  ст. 174 ГПК України.
Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 у справі №910/1405/22, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми процесуального права, зокрема, безпідставно повернуто позовну заяву.
За твердженнями скаржника, судом першої інстанції не взято до уваги, що на виконання вимог ухвали суду від 14.02.2022 позивачем надано аргументовані пояснення про те, що: по-перше, витребувані судом докази відсутні у позивача, оскільки це документи відповідача; по-друге, при зверненні до суду з позовною заявою позивачем було дотримано всі вимоги передбачені нормами процесуального законодавства та надано всі наявні докази по справі. 
Крім того, на переконання позивача, враховуючи предмет даного спору при зверненні до суду з позовом Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" повинно здійснити розрахунок штрафу виходячи із вимог Правил обчислення термінів доставки вантажу №644 та п. 116 Статутузалізниць України, та надати до суду у якості доказів виключно залізничні накладні, що і було ним зроблено.
Також апелянт звертає увагу суду, що акти загальної форми, наявність яких відображена у розділі 49 залізничних накладних, є внутрішніми документами відповідача, при складанні яких представники позивача не присутні. Тобто, вказані акти надаються виключно відповідачем, а без їх надання позивач не має можливості встановити причини затримки вантажу відповідно до п. 2.9 Правил №644. При цьому, наявність лише відмітки у розділі 49 залізничних накладних не дає право залізниці на збільшення строку доставки вантажу, дане питання повинно розглядатись та досліджуватись під час розгляду справи.
За наведеного позивач стверджує, що повертаючи позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" місцевий господарський суд позбавив останнього права на захист своїх порушених прав у судовому порядку. 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.08.2022 апеляційну скаргу у справі №910/1405/22 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.08.2022 відкладено вирішення питання про відкриття/відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду або залишення апеляційної скарги без руху у справі №910/1405/22 до надходження її матеріалів до Північного апеляційного господарського суду.
05.09.2022 Господарський суд міста Києва скерував матеріали справи №910/1405/22 до Північного апеляційного господарського суду.
Перевіривши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", суддею-доповідачем виявлено недоліки, а саме відсутність доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги у встановленому законом розмірі. При цьому скаржником    заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.09.2022 у справі №910/1405/22 відмовлено у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу у справі №910/1405/22 залишено без руху на підставі ч. 2  ст. 260 ГПК України  та надано заявникові строк на усунення недоліків апеляційної скарги.
Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2022 поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 у справі №910/1405/22, розгляд справи вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
В межах встановлених судом процесуальних строків відповідачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що в свою чергу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції, відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
При цьому, слід зауважити, що суд апеляційної інстанції обмежений тридцятиденним строком розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції (ч. 2 ст. 273 ГПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.
У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом при прийнятті оскарженої ухвали норм процесуального права, з огляду на викладені скаржником доводи та вимоги апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що у січні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 494193,62 грн штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.
Позовні вимоги обґрунтовані простроченням відповідачем зобов`язання з доставки вантажу при виконанні перевезення за залізничними накладними у кількості 93 штуки, за що передбачене нарахування штрафу згідно ст. 116 Статуту залізниць України. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі №910/1405/22 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" залишено без руху з підстав недотримання заявником вимог ст. ст. 162, 164 ГПК України, встановлено позивачу 5 днів на усунення недоліків позовної заяви, шляхом: - навести повний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначити та подати докази, що підтверджують такі обставини, а саме: - зазначити стосовно всіх спірних накладних, чи були зроблені в них відмітки в порядку п. 2.9 Правил, зазначити та надати докази на підтвердження; - зазначити, чи враховано позивачем збільшення термінів доставки при визначенні періоду прострочення доставки за відповідними накладними, чи враховано позивачем збільшення термінів доставки при визначенні розміру та суми штрафу за відповідними накладними; - надати обгрунтований розрахунок суми штрафу (за всіма спірними накладними, з урахуванням п. 2.9 Правил).
14.02.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання по справі №910/1405/22, відповідно до якого позивач просив суд прийняти позову заяву та відкрити провадження у справі. При цьому позивач зазначив, що не має можливості виконати вимоги ухвали суду від 02.02.2022, у зв`язку з тим, що відмітка у розділі 49 накладної проставляється відповідно до актів загальної форми, які складаються відповідачем без повідомлення та виклику представників позивача, копії цих актів не направляються на адресу позивача, тобто без надання цих актів відповідачем позивач не має можливості встановити причини затримки вантажу та чи дійсно є підстави для продовження строку доставки вантажу відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу №644. Позивач також зазначив, що наявність лише відмітки у розділі 49 накладних не дає право залізниці на збільшення строку доставки вантажу та не повинно бути враховано позивачем без належних та допустимих доказів, з яких можливо встановити причини затримки вантажу, дане питання повинно розглядатись та досліджуватись під час розгляду справи.
Як вже зазначалось, ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" у справі №910/1405/22 повернуто заявникові з підстав не усунення недоліків позовної заяви у визначений судом строк (ч. 4 ст. 174 ГПК України).
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції керувався положеннями ч. 4 ст. 174 ГПК України та дійшов висновку, що позивачем не виконані вимоги ухвали суду від 11.05.2022 та не усунуто недоліки позовної заяви щодо зазначення стосовно всіх спірних накладних чи були зроблені в них відмітки в порядку п. 2.9 Правил та зазначення чи враховано позивачем збільшення термінів доставки при визначенні періоду прострочення доставки вантажу. Враховуючи відсутність таких зазначень, суд дійшов висновку, що позовна заява не містить повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують такі обставини.
Також місцевий господарський суд вказав, що за відсутності у позовних матеріалах актів загальної форми, на підставі яких у спірних накладних були зроблені відмітки про збільшення терміну доставки, суд не може визнати обґрунтованим доданий до позовної заяви розрахунок суми штрафу за прострочення доставки вантажу.
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, зважаючи на наступне.
У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Статтею 162 ГПК України передбачено, що позовна заява повинна містити:1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;  4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Положеннями частин 4, 6 статті 174 ГПК України визначено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.
Згідно з матеріалами справи, ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 02.02.2022 позивачем отримано 09.02.2022, що підтверджується поштовим повідомленням із штрихкодовим ідентифікатором 0105491962700 (а.с. 25, т. 1), а 14.02.2022 позивач подав до суду клопотання по справі. Таким чином, позивач надав заяву про усунення недоліків позову у визначений судом строк.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що позовна заява не містить повного викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують такі обставини (з підстав: не зазначення чи були зроблені у залізничних накладних відмітки в порядку п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу та чи було враховано позивачем збільшення термінів доставки при визначенні періоду прострочення доставки вантажу; необґрунтованості розрахунку позовних вимог, у зв`язку з  відсутністю в матеріалах справи актів загальної форми), з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Правила складання актів затверджені  наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334  (далі - Правила складання актів).
Відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу №644 у разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін: вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника або інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.
Водночас, слід відзначити, що перелік причин затримки, визначених у п. 2.9 Правил №644, не є вичерпним.
Відповідно до п. 3 Правил складання актів, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Згідно п. 4 Правил складання актів, комерційні акти складаються на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу. При вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього. У разі перевірки маси вантажу зважуванням на вагонних вагах, якщо маса тари приймається за трафаретом на вагоні, комерційний акт складається в день зважування вагона з вантажем. Якщо маса тари вагона визначається зважуванням його після вивантаження, комерційний акт складається в день зважування порожнього вагона. На вантаж, що перебуває у дорозі - у день виявлення обставин, що підлягають оформленню комерційним актом. У разі неможливості скласти комерційні акти в указані терміни вони складаються у всіх випадках не пізніше наступної доби.
Отже, наведені норми покладають обов`язок на відповідача у разі настання обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності Залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, скласти комерційні акти чи акти загальної форми, в залежності від обставин, та внести про даний факт відповідні відомості до накладної, незалежно від стану перевізного процесу.
Зазначене є необхідною передумовою для перерахунку штрафу з урахуванням приписів п. 2.9 Правил №644 і ст. 116 Статуту.
При цьому, враховуючи, що акти загальної форми є внутрішніми документами відповідача, без їх надання відповідачем позивач не має можливості встановити причини затримки вантажу та чи наявні/відсутні підстави для продовження строку доставки вантажу відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажу. Тоді як проставлення відмітки у розділі 49 накладних не може автоматично свідчити про наявність/відсутність обставин, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності Залізниці. Дане питання повинно розглядатись під час розгляду справи по суті.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинні містити, зокрема: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.
Під вимогою розуміється матеріально правова вимога, тобто предмет позову.
Предметом позову, як вимоги про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, є спосіб захисту цього права чи інтересу.
Позивачем у позовній заяві визначено предметом позову стягнення штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в розмірі 494193,62 грн.
Відтак, при зверненні з даним позовом позивач мав надати розрахунок штрафу виходячи із вимог Правил обчислення термінів доставки вантажу №644 та п. 116 Статуту, та надати у якості доказів по справі залізничні накладні, що і було зроблено позивачем.
А тому, наявність в розділі 49 залізничних накладних посилання на існування актів відповідача не покладає бов`язок на позивача при поданні позову робити на них посилання і давати їм правовий аналіз та, відповідно, зазначати про це у позовній заяві і у розрахунку штрафу, оскільки в силу норм ГПК України у позові мають міститися виключно доводи та обґрунтування позову (в даному випадку залізничні накладні та розрахунок штрафу виходячи із норм законодавства). Водночас встановлення вини відповідача у затримці вантажу та перерахунок штрафу з урахуванням приписів п. 2.9 Правил №644 і ст. 116 Статуту має здійснюватись при розгляді спору по суті у випадку надання відповідачем відповідних актів. 
Також колегія суддів звертає увагу, що на стадії відкриття провадження у справі суд позбавлений процесуального права надавати оцінку доказам, поданим позивачем в обґрунтування позовних вимог, тому висновок суду про необґрунтованість доданого до позову розрахунку штрафу, у зв`язку з відсутністю у позовній заяві та долучених до неї матеріалів актів загальної форми, є передчасним. При цьому на стадії відкриття провадження у справі суд має надати оцінку доказам, доданим позивачем до матеріалів позовної заяви, виключно з мотивів наявності/відсутності підстав для відкриття провадження у справі, тобто належності оформлення позовної заяви відповідно до вимог  ГПК України, а не    перевіряти докази, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог по суті спору.
Отже, господарським судом безпідставно повернуто позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" всупереч поданій у відповідності до процесуальних норм позовній заяві та заяві про усунення недоліків позовної заяви, тобто, судом порушені вимоги ч. 6 ст. 174 ГПК України.
Разом з тим суд апеляційної інстанції  зазначає, що ст. 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства.
Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Bellet v. France» зазначено, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі «Жоффр де ля ГІрадель проти Франції»).
Крім цього, у п. 52 рішення від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України» ЄСГІЛ виклав конвенційні стандарти стосовно доступу до суду: Суд повторює, що п. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке згідно з практикою ЄСПЛ включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (рішення у справі від 01.03.2002 «Кутіч проти Хорватії»).
Застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (п. 29 рішення у справі від 26.07.2007«Волчлі проти Франції»).
Крім цього, у низці рішень Європейського суду з прав людини, закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За наведеного, повернення місцевим господарським судом позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" на підставі ч. 4 ст. 174 ГПК України, зважаючи на дотримання позивачем при зверненні до суду вимог ст. ст. 162, 164 ГПК України, у розумінні сталої практики Європейського суду, можливо розцінювати як створенням перешкод, що обмежує заявника у реалізації права на справедливий суд, яке передбачене  ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права внаслідок повернення позовної заяви, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду ухвали Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 у справі №910/1405/22. Висновок місцевого господарського суду про наявність підстав для повернення позовної заяви на підставі ч. 4  ст. 174 ГПК України  є помилковими та зробленим з порушенням норм процесуального права, що призвело до помилкового повернення позовної заяви.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Положеннями ч. 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Зважаючи на вищевикладені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 підлягає скасуванню з передачею справи до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Оскільки у даному випадку суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, а скасовує ухвалу місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не проводиться та повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами за  ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" задовольнити.
2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 у справі №910/1405/22 скасувати.
3. Справу №910/1405/22 направити для розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя                                                            В.В. Шапран 

Судді                                                                                С.І. Буравльов

                                                                                В.В. Андрієнко