ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 жовтня 2022 року           справа №200/14145/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року (повне судове рішення складено 01 лютого 2022 року у м. Слов`янську) у справі № 200/14145/21 (суддя в І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

                                                          УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгенівни (далі - приватний виконавець) про:
- визнання протиправною бездіяльність щодо не надання відповіді на обов`язкові адвокатські запити від 07 вересня 2021 року та від 27 вересня 2021 року адвоката ОСОБА_1 у строки, визначені п. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
- зобов`язання надати відповіді на адвокатські запити від 07 вересня 2021 року та від 27 вересня 2021 року з урахуванням висновків суду.
Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму судових витрат на забезпечення розгляду позову у розмірі 926,53 грн, встановити судовий контроль за виконанням рішення та винести окрему ухвалу для усунення причин постійного (множинного) невиконання законодавства України та гарантій адвоката, відносно одного і того ж запитувача інформації.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва № 4465 від 29 серпня 2012 року. На підставі ордерів серії АН № 1043346 та АН № 1043168 представляє інтереси ОСОБА_2 .
Незважаючи на скасування заочного рішення у справі № 234/1520/20 за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 , на підставі постанови приватного виконавця про арешт коштів, банком було списано грошові кошти з рахунку ОСОБА_2 .
Оскільки відповідач є особою, яка володіє інформацією про хід виконавчого провадження у наведеній справі, 07 вересня 2021 позивач звернувся до відповідача із адвокатським запитом.
У зв`язку з тим, що станом на 27 вересня 2021 року відповіді надано не було, позивач 27 вересня 2021 року вдруге звернувся із адвокатським запитом, однак відповіді не отримав.
Вважає, що бездіяльність відповідача порушує гарантії, надані позивачу п. 2 ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тому звернувся до суду із даним адміністративним позовом.
22 листопада 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких останній зазначив, що при зверненні із адвокатським запитом, позивач керувався інформацією, яка викладена на офіційному сайті приватного виконавця та яка зазначена на бланку офіційних листів від 13 серпня 2021 року та від 17 серпня 2021 року. 18 листопада 2021 року позивачем був отриманий лист відповідача від 13 листопада 2021 року, в якому зазначена вже інша (виправлена) адреса електронної пошти, що свідчить про допущення відповідачем грубої фальсифікації задля уникнення покарання.
23  листопада 2021 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких він зазначив, що при розгляді справи № 234/1448/21 приватним виконавцем направлявся відзив на позовну заяву, який доводить, що на час виникнення спірних у цій справі правовідносин, офіційної електронною адресою відповідача була адреса «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.

Письмовим клопотанням/заявою відповідачка просила залишити апеляційну скаргу без задоволення з підстав, викладених в її апеляційній скарзі.

Приватний виконавець також звернувся з апеляційною скаргою, в якій стверджував, що засобами поштового зв`язку на її адресу не надходили запити позивача. На запити від 07 вересня 2021 року та від 27 вересня 2021 року, про які їй стало відомо з матеріалів даної справи, було надано відповідь від 13 листопада 2021 року.
На думку апелянта, наявний спір не є публічно-правовим.
Крім того, вважала необґрунтованим відмову місцевого суду в стягненні з позивача понесених витрат на правову допомогу.
Просила змінити мотивувальну частину рішення місцевого суду та стягнути з позивача на свою користь витрати, пов`язані з розглядом цієї справи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачки та в письмовому клопотанні/заяві позивач з посиланням на висновки Верховного Суду позивач зауважував про відсутність у відповідачки права на отримання відшкодування судових витрат.

Всі особи, які беруть участь в справі, заявили прохання розглянути справу за своєї відсутності, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва № 4465 від 29 серпня 2012 року має право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідач - приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна.
На підставі ордерів серії АН № 1043346, АН № 1043168 позивач представляє інтереси ОСОБА_2 .
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталією Євгенівною від 31 березня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65002144, боржником у якому є ОСОБА_2 .
07 вересня 2021 року у порядку статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» позивачем було направлено на електрону адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 »  адвокатський запит, в якому він просив надати інформацію та копію документу, а саме:
- інформацію по виконавчому провадженню №65002144 відносно того, чи винесена 06.09.2021 приватним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження № №65002144 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». Якщо винесена, просив надати копію вказаної постанови;
- якщо 06.09.2021 приватним виконавцем на виконання умов п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», не винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 65002144, просив надати пояснення не вчинення такої юридична значимої дії приватним виконавцем;
- інформацію по виконавчому провадженню № 65002144 відносно того, чи надіслана приватним виконавцем постанова про закінчення виконавчого провадження № 65002144 та виконавчий лист по справі №234/1520/20 на підставі ч.3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу Краматорського міського суду Донецької області. Якщо надіслані, просив надати копію супровідного листа приватного виконавця на адресу та докази надсилання;
- якщо приватним виконавцем не виконані умови ч.3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»  по виконавчому провадженні № 65002144, просив надати пояснення не вчинення такої юридично значимої дії.
Вказаний запит був доставлений на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 07 вересня 2021 року.
27 вересня 2021 року позивачем вдруге було направлено адвокатський запит на електрону адресу «ІНФОРМАЦІЯ_1», в якому позивач просив надати інформацію та документи аналогічні тим, що викладені у запиті від 07 вересня 2021 року та доповнив вимогами про надання інформації та підтверджуючих документів, відповідно до яких приватним виконавцем повернута на рахунок Боржника незаконно отримана приватним виконавцем сума грошових коштів у розмірі 12 374,03 грн, яка була списана 06 вересня 2021 року з рахунку Боржника, як наслідок неналежних (несвоєчасних) дій приватного виконавця, щодо несвоєчасного повідомлення банку про закінчення виконавчого провадження та про надання інформації та підтверджуючих документів (копій), відповідно до яких приватним виконавцем повідомлено банк та відповідний орган ПФУ про закінчення виконавчого провадження.
Вказаний запит був доставлений на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 »  27 вересня 2021 року.
У зв`язку з тим, що відповіді на вказані запити позивач не отримав, він звернувся до суду із даним позовом.
Під час розгляду даної справи, відповідач на вказані запити повідомила листом від 13 листопада 2021 року № 12528, в якому зазначено, що про існування адвокатських запитів приватному виконавцю стало відомо з отриманих з Донецького окружного адміністративного суду матеріалів справи та частково надано інформацію про закінчення виконавчого провадження № 65002144.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
Відповідно до ст. 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема: 1) звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).
Згідно з положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту. 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон № 2939-VI) розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.
Отже, приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгенівна, яка відповідно до ст. 16 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» уповноважена державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом є розпорядником такої інформації, виступає представником влади.
Таким чином, пов`язані з розглядом відповідного запиту дії або бездіяльність приватного виконавця випливають зі здійснення публічно-владної управлінської функції. При цьому чинним законодавством не встановлено винятків, які б давали підстави для протилежного висновку щодо правової природи зазначених дій або бездіяльності, а тому спори за скаргами на них є публічно-правовими.
Посилання приватного виконавця на висновки Верховного Суду в справі № 686/23317/13 не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини в ній (в тому числі, характер спору, предмет позову тощо) не є релевантними до спірних правовідносин, в той час як в аналогічних спорах Велика Палата Верховного Суду робила висновок про належність подібних спорів до адміністративної юрисдикції (наприклад, постанови від 12.12.2018 в справі № 212/7068/13-ц, від 08.04.2020 в справі № 826/7244/18). З цього приводу Донецьким окружним адміністративним судом постановлена обґрунтована ухвала від 13 січня 2022 року (т.2 а.с.11-12).
Відтак, доводи апеляційної скарги з цього приводу відповідачки не приймаються до уваги.

Відповідно до абз. 2-4 ч. 1 ст. 24 Закону  № 5076-VI, до адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється. Адвокатський запит не може стосуватися надання консультацій і роз`яснень положень законодавства. Надання адвокату інформації та копій документів, отриманих під час здійснення кримінального провадження, здійснюється в порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту. У разі якщо задоволення адвокатського запиту передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як десять сторінок, адвокат зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір таких витрат не може перевищувати граничні норми витрат на копіювання та друк, встановлені Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації» (ч. 2 ст. 24 Закону № 5076-VI).
Відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом (ч. 3 ст. 24 Закону № 5076-VI).
Таким чином, право звернення адвоката з адвокатськими запитами щодо отримання необхідної інформації, яке полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта, прямо передбачено чинним законодавством. При цьому, орган державної влади, якому направлено адвокатський запит, зобов`язаний не пізніше п`яти (у виняткових випадках двадцяти) робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію.
Як вже зазначалось раніше, позивачем були сформовані адвокатські запити щодо надання інформації про хід виконавчого провадження та направлені на електрону адресу «ІНФОРМАЦІЯ_1», зазначену на сайті «ІНФОРМАЦІЯ_3», сайті Новогродівського міського суду та зазначену у офіційних листах відповідача від 13 серпня 2021 року № 5609 (виклик приватного виконавця), від 17 серпня 2021 року № 8614 (вимога приватного виконавця), від 17 серпня 2021 року № 8614 (вимога приватного виконавця), проте відповідь на запити у встановлені Законом строки надана не була, що не заперечується відповідачем.
В обґрунтування правомірності своїх дій, відповідач посилалась на те, що зазначені запити адвоката не отримувала та про їх існування дізналась з матеріалів даної адміністративної справи, а тому відсутні підстави для задоволення даного адміністративного позову.
Суд погоджується з твердженнями відповідача щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус врегульовані Законом України від 02.06.2016 № 1403-VIІІ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIІІ).
Відповідно до ст. 6 Закону № 1403-VIІІ систему органів примусового виконання рішень становлять:
1) Міністерство юстиції України;
2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.
Статтею 16 Закону № 1403-VІІI визначено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб`єктом незалежної професійної діяльності.
Відповідно до ст. 23 Закону № 1403-VІІI Міністерство юстиції України забезпечує ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України.
У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про: 1) прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) приватного виконавця; 2) дату рішення Кваліфікаційної комісії про надання права на здійснення діяльності приватного виконавця; 3) номер посвідчення; 4) виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність; 5) офіс приватного виконавця; 6) реквізити договору страхування цивільно-правової відповідальності приватного виконавця, строк дії договору, відомості про страховика та страхову суму; 7) зупинення діяльності приватного виконавця; 8) дату та номер рішення про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності та вид дисциплінарного стягнення; 9) дату та номер рішення Дисциплінарної комісії про припинення діяльності; 10) прізвище, ім`я та по батькові помічників приватного виконавця (у разі їх наявності).
У разі зміни відомостей, що згідно з цим Законом підлягають внесенню до Єдиного реєстру приватних виконавців України, приватний виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня письмово повідомити про це Міністерство юстиції України.
Відповідно до ст. 26 Закону № 1403-VІІI до початку здійснення діяльності приватний виконавець зобов`язаний організувати офіс у межах виконавчого округу. 
Офіс приватного виконавця повинен забезпечувати належні умови для здійснення діяльності приватного виконавця, прийому відвідувачів, зберігання, у тому числі у сейфі, документів, печаток, штампів, товарно-матеріальних цінностей та архіву приватного виконавця, збереження професійної таємниці та бути захищеним від несанкціонованого проникнення. 
Інформація про офіс приватного виконавця вноситься до Єдиного реєстру приватних виконавців України. 
До інформації про офіс приватного виконавця належать: 1) поштова адреса офіса; 2) номер телефону, номер факсу офіса; 3) адреса електронної пошти; 4) номер мобільного телефону приватного виконавця.
Відповідно до п. п. 2, 3 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру приватних виконавців України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2431/5 та розробленого відповідно до статей 17, 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», єдиний реєстр - сукупність відомостей про приватних виконавців України, які отримали в установленому законодавством порядку посвідчення, та інформації про їх діяльність, яку Міністерство юстиції отримує у процесі реалізації своїх повноважень як державного органу, що здійснює завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів.
Єдиний реєстр формується з метою: 1) ведення у повному обсязі обліку приватних виконавців, а також виданих, переоформлених посвідчень приватних виконавців; 2) реалізації відповідно до вимог законодавства принципів доступності, гласності та відкритості інформації про приватних виконавців для заінтересованих користувачів.
Отже, з наведених положень слідує, що приватний виконавець - це уповноважена державою особа на здійснення діяльності з примусового виконання рішень, офіційні відомості про яку зазначені в Єдиному реєстрі приватних виконавців України. 
Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі приватних виконавців України зазначена наступна адреса офісу приватного виконавця Матвійчук Наталії Євгенівни: «87545, Донецька обл., м. Маріуполь, проспект Перемоги, 103, приміщення 101, тел./факс НОМЕР_2 , моб. НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Суд зауважує, що у вказаному реєстрі зазначена електрона адреса « ІНФОРМАЦІЯ_2 », тоді як позивачем направлялись запити на адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
При цьому слід зауважити, що ОСОБА_3 згідно даних у відкритому доступі з Єдиного реєстру адвокатів України, окрім статусу приватного виконавця, також є адвокатом (т.2 а.с.24-25), використовуючи адресу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (ІНФОРМАЦІЯ_4). 
Таким чином, оскільки для належного подання адвокатських запитів позивачем не використано офіційної електронної адреси приватного виконавця, яка вимогами ст. 26 Закону № 1403-VІІI пов`язується з діяльністю офіса приватного виконавця, а також враховуючи відсутність письмового звернення позивача із такими запитами на поштову адресу, відсутні підстави вважати, що права позивача, передбачені ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», порушені відповідачем, а тому позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Відтак, посилання в апеляційній скарзі на те, що електронна адреса « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є офіційною, не відповідають вимогам ст. 26 Закону № 1403-VІІI.
За таких обставин, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, встановлення судового контролю за виконанням рішення та винесення окремої ухвали в порядку статті 383 КАС України відсутні.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу у розмірі 65 000 грн. та на придбання паперів, конвертів, знаків поштової оплати, копіювання та друг документів у розмірі 105,10 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до абз. 1 ч. 1 та ч.ч. 2-3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З врахуванням наведених положень статті 139 КАС України та тим, що даний спір пов`язаний з виконанням відповідачем публічно-владних управлінських функцій та відповідно відповідач є суб`єктом владних повноважень, судові витрати суб`єкта владних повноважень не стягуються.
Більш того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 витрати на юридичні послуги, надані стороні у справі іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої  статті 141 ЦПК України (п. 63).
В цій справі правова допомога надавалась ФОП-юристом Матвійчуком Д.В., а не адвокатом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 200/14145/21 - залишити без змін.
Повне судове рішення - 18 жовтня 2022 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                              Т. Г. Гаврищук