Справа № 462/1600/19                                 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М. 
Провадження № 22-ц/811/1960/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        24 жовтня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

       головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
               суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Івасюти М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 (в подальшому – «спірна квартира»), укладеного 26.11.2018 року між ОСОБА_1 (як ОСОБА_3 ) та ОСОБА_2 (як Обдарованою) (том 1, а.с. 2-4).
15 березня 2019 року ухвалою Залізничного районного суду міста Львова було задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на спірну квартиру (том 1, а.с. 24).
14 грудня 2020 року рішенням Залізничного районного суду міста Львова (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2021 року) вищезгаданий позов було задоволено: визнано недійсним договір дарування спірної квартири від 26.11.2018 року та ухвалено повернути цю квартиру у власність її попередньому власнику – позивачці ОСОБА_1 (том 1, а.с. 223-226; 303-308).

10 грудня 2021 року ухвалою Залізничного районного суду міста Львова було задоволено заяву позивачки ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову та скасовано заходи забезпечення позову, які були вжиті ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 15 березня 2019 року у вигляді накладення арешту на спірну квартиру (том 1, а.с. 319).

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 10 грудня 2021 року про скасування заходів забезпечення позову оскаржила позивачка ОСОБА_1 .
Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати «і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовити за безпідставністю», покликаючись на те, що заяви про скасування заходів забезпечення позову вона до суду вона не подавала і така заява була поданою до суду «невідомою особою від (її) імені» (том 2, а.с. 4-8).
Представник позивачки (апелянта), адвокат Лука Т.М., подав до суду клопотання про апеляційний розгляд справи за його та апелянта відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Частиною 7 статті 158 ЦПК України встановлено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Позов ОСОБА_1 про визнання недійсним договору дарування спірної квартири було у повному обсязі задоволено рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 14 грудня 2020 року і це рішення набрало законної сили 05 жовтня 2021 року.
Заяву про скасування заходів забезпечення позову від імені позивачки ОСОБА_1 було подано до суду 25 листопада 2021 року ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої 22 листопада 2021 року довіреності, копія якої є наявною у матеріалах справи (а.с. 315, 316).

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Довіреність є одностороннім правочином.
На стадії апеляційного розгляду даної справи представником позивачки (апелянта) було подано до суду копію позовної заяви (датованої 17 червня 2022 року), поданої ОСОБА_1 до Залізничного районного суду міста Львова, одним із відповідачів у якій зазначено вищезгадану ОСОБА_4 , яка містить позовну вимогу (в тому числі) про визнання недійсною довіреності від 22 листопада 2021 року, на підставі якої ОСОБА_4 25 листопада 2021 року було подано до суду від імені ОСОБА_1 заяву про скасування заходів забезпечення позову.
Тобто, як вбачається з вищенаведеного, станом на даний час довіреність ОСОБА_1 на ОСОБА_4 від 22 листопада 2021 року судом недійсною ще не визнавалася, а відтак твердження апелянта про незаконність дій ОСОБА_4 по поданню до суду заяви від її імені про скасування заходів забезпечення позову є щонайменше передчасним, оскільки апеляційна скарга не містить доводів стосовно того, на підставі яких саме норм матеріального чи процесуального права суд вправі був відмовити ОСОБА_4 , як представнику ОСОБА_1 , у задоволенні заяви про зняття арешту зі спірної квартири – за тієї обставини, що рішення суду за позовом, який забезпечувався арештом цієї квартири, набрало законної сили.

Крім цього, рішення суду, яким у повному обсязі було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , набрало законної сили 05 жовтня 2021 року.

05 жовтня 2021 року + 90 днів (передбачених ч. 7 ст. 158 ЦПК України) = 03 січня 2022 року.
Тобто, заходи забезпечення позову (за відсутності клопотання учасника справи про їх скасування) продовжували діяти максимально до 03 січня 2022 року.

З урахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів вважає, що підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні і апеляційну скаргу на неї, доводи якої висновків оскаржуваної ухвали не спростовують, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 10 грудня 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повну постанову складено 24 жовтня 2022 року.

Головуючий:                                                                         Цяцяк Р. П.

Судді:                                                                                 Ванівський О.М.

                                                                                Шеремета Н.О.