КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М              У К Р А Ї Н И
 
20 жовтня 2022 року                                                                                  м. Київ
 
Унікальний номер справи № 753/12650/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/10801/2022
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:     головуючого  -  Левенця Б.Б.,
     суддів -  Ратнікової В.М., Борисової О.В., 
     за участю секретаря судового засідання - Гаврюшенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КЛЕН» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року, постановлену під головуванням судді Шаповалової К.В.,  у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КЛЕН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
 
в с т а н о в и в :
 
У січні 2022 року представник позивача - адвокат Нікітченко В.В. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та просив поновити пропущений строк на подачу даної заяви, вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «КЛЕН» 500 грн. витрат на правову допомогу та 227 грн. судового збору, а з ОСОБА_2 стягнути 4500 грн. витрат на правову допомогу та 2043 грн. судового збору (а.с. 123-127).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року у задоволенні заяви адвоката Нікітченка В.В. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСББ «КЛЕН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовлено (а.с. 166-167).
Не погодившись з ухвалою районного суду, 12 серпня 2022 року представник ОСББ «КЛЕН» - адвокат Нікітченко В.В. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги ОСББ «КЛЕН» про розподіл судових витрат (а.с. 169-173).
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року провадження у даній справі закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України через добровільну сплату відповідачами заборгованості. За таких обставин, судовий збір сплачений позивачем за подачу позову підлягає стягненню з відповідачів на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України. Також мають бути стягнуті витрати позивача на правничу допомогу за подання до суду позову, оскільки у матеріалах справи містяться докази їх понесення.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
 
У судовому засіданні представник апелянта - адвокат Лехкар О.В. підтримала скаргу і просила її задовольнити. Відповідач ОСОБА_2 заперечувала проти скарги і просила її відхилити. 
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначену ними адресу та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Факт належного сповіщення ОСОБА_1 про розгляд справи апеляційним судом, ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не заперечувала, про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання (а.с. 202-208). 
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). 
            Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.
 
Як вбачається з матеріалів справи, у червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по внесках на обслуговування будинку та прибудинкової території, 3 % річних та інфляційних втрат. У позовній заяві позивач просив стягнути судові витрати з відповідачів (а.с. 1-9).
25 листопада 2021 року позивачем було направлено на адресу суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач вказував на те, що відповідачами сплачено суму заборгованості з 01 лютого 2020 року по 31 травня 2021 року у розмірі 7913 грн., яка була предметом спору у цій справі, проте, у них виникла нова заборгованість за період з 01 червня 2021 року по 01 листопада 2021 року у розмірі 3337,17 грн. (а.с. 103-115).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року вказану заяву було залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку на подання відповідної заяви (а.с. 117-120).
Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року провадження у цивільній справі за позовом ОСББ «КЛЕН» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору, оскільки встановлено, що відповідачі станом на 29 листопада 2021 року, тобто до ухвалення судового рішення у справі, сплатили борг позивачу з інфляційною складовою та 3% річних у загальному розмірі 7912,91 грн. Судом  в ухвалі про закриття провадження зазначено, що оскільки наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, судові витрати не стягуються (а.с. 117-120).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
         Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.
        За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 3 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Оскільки ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року закрито провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору і цією ж ухвалою районний суд визначив, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому судові витрати не стягуються, вказане свідчить про вирішення судом першої інстанції питання щодо судових витрат із визначенням про відсутність підстав для їх стягнення.
Таким чином, відсутні підстави для об`єктивного правового висновку, що районним судом при вирішенні питання про закриття провадження у справі не було вирішено питання про судові витрати. 
Поряд з цим, позивач вищевказану ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року, як в частині закриття провадження у справі так і в частині висновку районного суду про відсутність підстав (відмову) в стягненні судових витрат не оскаржував.
Враховуючи вищенаведені положення законодавства та обставини справи в їх сукупності, з огляду на положення ст. 270 ЦПК України, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про судові витрати.
Колегія суддів визнала помилковим висновок суду першої інстанції, що на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України не підлягають стягненню судові витрати, з огляду на те, що позивачем не подано до суду заяв про не підтримання своїх вимог унаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, оскільки ЦПК України, зокрема ст. 142 цього Кодексу, не передбачає вимог щодо подання до суду заяв про не підтримання своїх вимог позивачем унаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, як умову для вирішення питання про розподіл судових витрат.
Проте такий висновок районного суду не призвів до неправильного вирішення заяви позивача, зважаючи на відсутність передбачених процесуальним законом підстав для ухвалення додаткового рішення для вирішення питання про судові витрати через відмову в стягненні цих витрат, яка визначена в ухвалі про закриття провадження у справі.
Інші доводи цих висновків не спростовують, тому судом апеляційної інстанції відхилені.
З огляду на положення п. 20 ч. 1 ст. 353, ст. 389 ЦПК України ухвала районного суду щодо відмови ухвалити додаткове рішення, після перегляду в апеляційному порядку касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.
 
Керуючись ст. 367, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «КЛЕН» - залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2022 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття і оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Дата складання повного судового рішення - 20 жовтня 2022 року.
 
Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець

                                                                                                           В.М. Ратнікова

                                                                                                           О.В. Борисова