КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
17 жовтня 2022 року                                                                                              м. Київ
 
Унікальний номер справи № 359/10620/19  
Апеляційне провадження 22-ц/824/9130/2022  
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В, Ящук Т.І.
при секретарі Синявському Д.В.
 
сторони          
позивач                          ОСОБА_1 
 
відповідач                  ОСОБА_2 
 
ОСОБА_3 
 
ОСОБА_4 
 
ОСОБА_5 
 
Вороньківська сільська рада Бориспільського району

            розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 , подану через представника ОСОБА_7 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03 грудня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Чирки С.С., у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Вороньківської сільської ради Бориспільського району, третя особа Бориспільська районна державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним та встановлення факту,
 
в с т а н о в и в :
 
у листопаді 2019 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та Головурівської сільської ради Бориспільського району, в якому просив встановити факт того, що померла ОСОБА_8 була його рідною сестрою, а також визнати недійсним заповіт від 23.07.2016, зареєстрований в спадковому реєстрі за № 63188070.
В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його рідна сестра      ОСОБА_8 . Однак у нього немає доказів, які підтверджують факт його родинних відносин з померлою ОСОБА_8 .
За життя зі слів ОСОБА_8 йому було відомо, що нею на випадок смерті складено заповіт на його ім`я. Однак після звернення до Бориспільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини він дізнався про те, що Головурівською сільською радою Бориспільського району складено та посвідчено заповіт, яким на випадок своєї смерті ОСОБА_8 належне їй майно заповіла ОСОБА_2 .
Намірів про своє рішення щодо зміни заповіту померла ОСОБА_8 не висловлювала, а ОСОБА_2 є повністю сторонньою особою для його родини.
Оскільки зі змісту заповіту від 23.07.2016 вбачається, що місцем його складання та посвідчення є Київська область, Головурівська сільська рада Бориспільського району, а спадкоємцем зазначено ОСОБА_2 , яка перебуває в трудових відносинах з Головурівською сільською радою Бориспільського району, а саме працює на посаді діловода, то оскаржуваний заповіт складений завідомо неправомірно та підлягає визнанню недійсним.
Відповідно до протокольної ухвали суду від 13.10.2020 за клопотанням представника позивача залучено до участі у справі як співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,                    ОСОБА_5 .
Судом також проведена заміна відповідача Головурівська сільська рада Бориспільського району на правонаступника Вороньківську сільську раду Бориспільського району.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2021 позов задоволено частково. Встановлено факт того, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 була рідною сестрою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні іншої частини відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та постановити в цій частині нове рішення суду, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, судом не було надано належної оцінки, що в оспорюваному заповіті відсутнє місце його складення та судом воно не було встановлено. Судом не взято до уваги, що допитані в судовому засіданні свідки, не змогли назвати вірно особу заповідачки, а також не могли надати пояснення щодо обставин складання, посвідчення, підписання заповіту. Вважає, що оскільки свідки       ОСОБА_9 та ОСОБА_10 плутались у своїх свідченнях та багато фактів не пам`ятали, то вони не були присутніми при складенні оспорюваного заповіту. Судом проігноровано ту обставину, що посадовою особою органу місцевого самоврядування порушений порядок посвідчення заповіту та вимоги щодо форми заповіту. Вважає, що заповіт був складений без присутності та без участі заповідачки. Судом не взято до уваги, що волевиявлення заповідачки при посвідченні не було вільним та не відповідало її волі. Суд не врахував, що 25.07.2016 через 2 дні після складання заповіту, заповідачкою було видано довіреність на ім`я ОСОБА_2 , яка підписана нею власноручно. Вказана обставина підтверджує, що при складанні заповіту остання була відсутня, а заповіт складено та посвідчено без її участі. Суд також не звернув уваги, що в заповіті особа, що посвідчувала заповіт, будь - яких дій, передбачених ч. 4                 ст. 207 ЦК України, не вчиняла. В заповіті також не вказано конкретних причин, з яких текст правочину не міг бути підписаний заповідачкою і те що він не був підписаний останньою, а підписаний іншою особою за її дорученням, однак з показів свідків вбачається, що заповідачка не доручала лікарю підписувати цей заповіт. Суд також не врахував, що відомості про заповіти, у тому числі посвідчені посадовими особами та службовими особами, підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру. Відповідно до вимог п. 2.9. «Положення про Спадковий реєстр» реєстратор вносить відомості до спадкового реєстру у день вчинення відповідної нотаріальної дії або протягом п`яти робочих днів після зміни місця зберігання заповіту, спадкового договору, спадкової справи. Судом не враховано, що лише через 5 місяців заповіт було подано на реєстрацію після його складення та посвідчення, що є грубим порушенням встановленого порядку реєстрації правочинів.
У відзивах на апеляційну скаргу, які є тотожними відповідачі ОСОБА_5 ,        ОСОБА_2 ,  просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначають, що помилки свідків під час допиту свідків у суді в імені заповідачки не свідчать про порушення форми заповіту та порядку його складення. Зазначення в суді ім`я ОСОБА_11 замість ОСОБА_12 викликана тим, що в селі заповідачку називали саме на ім`я ОСОБА_11 . Зазначене викликає подив, що рідний брат не обізнаний в цьому. Посилання на порушення п. 1. 4 Порядку вважає безпідставними, оскільки секретарем Головурівської сільської ради дотримано дану вимогу, що підтверджується посвідчувальним написом та свідками. Апелянтом зроблено помилковий висновок та не надано належних доказів складання та підписання заповіту без присутності заповідачки. Посилання в апеляційні скарзі на сумнівні показання свідка ОСОБА_13 не можна визнати обґрунтованими, оскільки вказаний свідок була викликана до суду тому, що обізнана про всі обставини, адже вона, будучи працівником соціальної служби, відвідувала кожен день ОСОБА_8 та мала спілкування з нею.
У відзиві на апеляційну скаргу Вороньківська сільська рада Бориспільського району Київської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Доводи апеляційної скарги, що спадкоємець перебувала у трудових відносинах з Головурівською сільською радою Бориспільського району та працювала на посаді діловода вважає безпідставними, оскільки відповідно до довідки Виконавчого комітету від 30.05.2019 № 2-11-285 спадкоємиця на момент складання оспорюваного заповіту в трудових відносинах з сільрадою не перебувала. Крім того зазначений факт підтверджується копією трудової книжки. Доводи щодо несвоєчасного внесення до спадкового реєстру заповіту також є необґрунтованими, оскільки посадові особи органів місцевого самоврядування вносять відомості про посвідчені заповіти шляхом подання Держінформ`юсту або його філіям заяв про реєстрацію. Заяви про реєстрацію подаються реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії. Державна реєстрація заповіту проведена та не скасована на даний час. Реєстрація заповіту у спадковому реєстрі не залежить від волі спадкодавця, а є технічною дією, від якої не залежить зміст заповіту і дата його посвідчення. Чинні вимоги закону не встановлюють порушення термінів внесення інформації до реєстру, а тому не можуть бути підставою для визнання заповіту недійсним.       
У судовому засіданні представниця позивача ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.
ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_14 , який також є представником ОСОБА_2 та ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість.
            Вороньківська сільська рада Бориспільського району та третя особа подали клопотання про розгляд справи у їх відсутності.
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у їх відсутності, за правилами ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть                          серії НОМЕР_1 від 20.08.2018 ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно відповіді Бориспільського районного територіального центру соціального обслуговуванням (надання соціальних послуг) від 04.04.2019 ОСОБА_15 під час перебування у відділенні стаціонарного догляду перебувала на канікулах у брата  ОСОБА_6 та сестри ОСОБА_8 .
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 вказав, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 були рідними братом і сестрою, за ОСОБА_8 доглядала ОСОБА_2 .
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 вказала, що ОСОБА_8 та       ОСОБА_6 рідні брат та сестра, при складенні заповіту ОСОБА_8 була адекватною.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 вказала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 рідні брат та сестра. Також зазначила, що була присутньою при складанні заповіту вдома у померлої ОСОБА_12 , тому що остання була лежачою.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 вказала, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 рідні брат та сестра. Також зазначила, що при складанні заповіту ОСОБА_8 була адекватною.
Відповідно до заповіту, складеного 23.07.2016 о 09 год. 10 хв. у присутності свідків: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ОСОБА_8 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: всі грошові вклади, які знаходяться у будь-яких банках на території України заповіла                     ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; земельну ділянку площею 1,2651 га в                                      с. Головурів Бориспільського району Київської області кадастровий номер 3220882900:04:003:0111, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 321985 від 26.12.2012 та земельну ділянку площею 1,2629 га в с. Головурів Бориспільського району Київської області кадастровий номер 3220882900:04:003:0110, яка належить їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЙ № 321984 від 26.12.2012 заповіла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; земельну частку (пай) площею 1,60 в умовних кадастрових гектарах в                              с. Головурів Бориспільського району Київської області, яка належить їй на підставі сертифікату на земельну частку (пай) серії КВ № 0200564 від 14.07.1997 заповіла                           ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; все інше своє майно, крім зазначеного в п. 1, п. 2, п. 3 даного заповіту, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в рівних частках кожній; свого рідного брата ОСОБА_6 позбавила права на спадкування. 
У зв`язку з тим, що ОСОБА_8 мала похилий вік та загальну фізичну слабкість, вади опорно-рухового апарату та порушення функцій кінцівок за її дорученням, у її та       ОСОБА_17 присутності текст заповіту підписано ОСОБА_18 . 
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з відсутності правових підстав для визнання заповіту недійсним.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції  виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 3. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.
Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України , якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.
Згідно зі ст. 1248ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування (ст. 1251 ЦК України).
Згідно зі ст. 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.
Згідно ст. 9 Закону України «Про нотаріат» нотаріус та посадова особа органу місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, не вправі вчиняти нотаріальні дії на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені свого чоловіка чи своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер), а також на ім`я і від імені працівників даної нотаріальної контори, працівників, що перебувають у трудових відносинах з приватним нотаріусом, або працівників даного виконавчого комітету. Посадові особи органу місцевого самоврядування не вправі вчиняти нотаріальні дії також на ім`я і від імені даного виконавчого комітету. У зазначених випадках нотаріальні дії вчиняються в будь-якій іншій державній нотаріальній конторі, у приватного нотаріуса чи у виконавчому комітеті іншого органу місцевого самоврядування. Посадові особи, перелічені у статті 40 цього Закону, не вправі посвідчувати заповіти та довіреності на своє ім`я і від свого імені, на ім`я і від імені свого чоловіка або своєї дружини, його (її) та своїх родичів (батьків, дітей, онуків, діда, баби, братів, сестер). Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених цією статтею правил, є недійсними.
Відповідно до ч. 1, 2 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Воля - це внутрішнє бажання заповідача визначити долю спадщини на випадок своєї смерті шляхом складання особистого розпорядження (заповіту).
Волевиявлення - це зовнішній прояв внутрішньої волі, який знаходить своє втілення в заповіті, складеному та посвідченому відповідно до вимог, передбачених нормами ЦК України.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені   ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.
За матеріалами справи встановлено, що 23.07.2016 ОСОБА_8 в присутності свідків на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким заповіла відповідачам належне їй майно, із зазначенням  частини майна, яка заповідається кожному із спадкоємців.
Заповіт складено 23.07.2016 більше ніж за два роки до смерті ОСОБА_8 та протягом цього часу остання не складала інших заповітів, не вносила змін в оспорюваний заповіт, не скасовувала його.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Вимога про визнання заповіту недійсним заявлена позивачем з тих підстав, що   ОСОБА_2 , яка зазначена у заповіті як одна із спадкоємців перебувала на час посвідчення заповіту у трудових відносинах з Головурівською сільською радою Бориспільського району, а тому заповіт посвідчено з порушенням вимог ст. 9 Закону України «Про нотаріат».
Разом з тим, на підставі трудової книжки ОСОБА_2 та довідок з місця роботи останньої судом встановлено, що ОСОБА_2 на час посвідчення заповіту не була працівником Головурівської сільської ради.
Правильність встановлення судом даної обставини апелянтом не оскаржується.
Іншою підставою визнання заповіту недійсним позивач зазначив несвоєчасну реєстрацію заповіту.
Проте, сама по собі реєстрація заповіту у спадковому реєстрі є похідною від складення заповіту та будь - яким чином не свідчить по відсутність волі заповідача на вчинення заповіту, як і не свідчить про те, що заповіт має вади щодо його форми чи посвідчення.
Інших підстав для визнання заповіту недійсним позивачем не зазначалося.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У позовній заяві позивач не посилався на те, що заповіт не відповідав волі заповідачки, чи на те, що заповіт має певні вади щодо свідків чи особи, яка підписала заповіт, або що він укладений у відсутність заповідачки, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині не можна визнати обгрунтованими, та суд апеляційної інстанції не вправі розглядати підстави позову, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції. 
 Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі є сторонніми особами для померлої не мають правового значення, оскільки заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних чи родинних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України).
Доводи апелянта про те, що він є братом померлої, все життя доглядав сестру та допомагав їй утримувати майно та за життя спадкодавиця не висловлювала намірів щодо зміни заповіту на його ім`я не мають правового значення, оскільки особа вправі на свій розсуд розпоряджатися належним їй майном. Крім того, позивачем не надано будь - яких доказів на підтвердження викладених ним обставин про те, що існував заповіт, складений на його ім`я та що він здійснював догляд за ОСОБА_19 .
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Рішення в частині встановлення факту родинних стосунків не оспорюється, а відтак в апеляційному порядку не переглядається.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від                                       03 грудня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду лише з підстав, визначених у ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови виготовлений 19.10.2022.
 
Головуючий                                                                         Л. Д. Махлай

 Судді                                                                                    О. В. Немировська

Т. І. Ящук