Номер провадження: 22-ц/813/5958/22 
Справа № 522/16890/20
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.08.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С., 
суддів: Гірняк Л.А., Цюри Т.В.,
з участю секретаря Шлапак А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , а також казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року, постановленого під головуванням судді Свяченої Ю.Б., повний текст судового рішення складений 13 грудня 2021 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Одеській області про стягнення заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час втрати частини доходу у зв`язку з затримкою термінів його виплати, відшкодування моральної шкоди, -
в с т а н о в и в:
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (далі КП «МПРС»), за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Одеській області про стягнення заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час втрати частини доходу у зв`язку з затримкою термінів його виплати, відшкодування моральної шкоди, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила:
- стягнути з КП «МПРС» на її користь суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати (з 21.04.2019 по 22.12.2020);
- стягнути з КП «МПРС» на її користь суму заборгованості по оплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності серії АДН № 133456 за період з 25.01.2020 по 29.01.2020 у розмірі 8276,76 грн.;
- суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати по листках непрацездатності: серія АДН № 132983 (04.01.2020 - 17.01.2020) у розмірі 1179,87 грн. (затримка оплати на 236 робочих днів з 14.02.2020 по 25.01.2021); серія АДН № 133456 (20.01.2020 - 24.01.2020) у розмірі 347,62 грн. (затримка оплати на 215 робочих днів з 14.02.2020 по 22.12.2020); серія АДН № 133456 (25.01.2020 - 29.01.2020) у розмірі на дату оплати суми допомоги по тимчасовій непрацездатності;
- стягнути з КП «МПРС» на її користь середній заробіток за час затримки на 363 робочих дня (з 17.02.2020 по 30.07.2021) виплати належних сум під час звільнення у розмірі 1 230 780, 54 грн., з перерахуванням його розміру на дату постановлення рішення суду;
- стягнути з КП «МПРС» на її користь в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди 80 000 грн.
В обґрунтування свого позову, позивачка зазначила, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з КП «МПРС» у період з 18.05.2016 по 08.04.2019 - на посаді першого заступника директора КП «МПРС»; у період з 08.04.2019 по 10.08.2020 - на посаді заступника директора з операційної діяльності КП «МПРС», яку зазначає, як нижчеоплачувану та посилалася на те, що при її переводі на цю посаду за нею не зберігся попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення, який їй не був виплачений, а затримка виплати складає 362 робочих дні. Також, внаслідок некоректного ведення відповідачем табелю обліку використання робочого часу, при звільненні заробітна плата за 03-05 лютого 2020 року їй виплачена не була. Також позивачка вважає, що їй було не повністю сплачено суму оплати допомоги по тимчасовій непрацездатності та що при розрахунку при звільненні їй було несплачено всі належні під час звільнення суми, що зобов`язує відповідача виплатити їй середній заробіток за час затримки на 365 робочих днів виплати цих сум.
Також, позивачка вважає, що такими діями відповідача їй спричинені моральні страждання, які вона оцінює в 80000 грн.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021року позов ОСОБА_1 задоволений частково.
Стягнуто з КП «Морська пошуково-рятувальна служба» на користь ОСОБА_1 суму заборгованості по оплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності серії АДН № 133456 за період з 25.01.2020 року по 29.01.2020 року у розмірі 8276,76 грн.; суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати по листку непрацездатності серія АДН № 133456 (за період з 25.01.2020 року – по 29.01.2020 року) у розмірі 279,84 грн.
У задоволенні решти вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.
У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінку та не враховано її перше звільнення 17.02.2020 року та нездійснення усіх належних виплат під час звільнення на вказану дату. Суд зробив помилковий висновок про вчасність розрахунків під час її звільнення 17.02.2020 року.
Також не погоджуючись з рішенням суду, КП «Морська пошуково-рятувальна служба» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.
У обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, що є підставою для відмови у задоволені позову.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , КП «Морська пошуково-рятувальна служба» зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі є хибними у відповідності до матеріалів справи.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу КП «Морська пошуково-рятувальна служба», ОСОБА_1 зазначає, що вона на законних підстава звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.
Учасники справи про призначене судове засідання на 24 серпня 2022 року були сповіщені належним чином (а.с. 106-111 т.3).
Від ОСОБА_2 до суду найшло клопотання про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 121-122 т. 3).
Заяв, або клопотань від учасників справи про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга КП «Морська пошуково-рятувальна служба» підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.
Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повному обсязі.
Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволені позову в частині стягнення компенсації втрати частини заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки виплати належних сум під час звільнення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем у повному обсязі виплачені ОСОБА_1 всі належні їй виплати, а оскільки позивачкою не надано до суду належних доказів щодо спричинення їй відповідачем моральної шкоди, суд також в цій частині відмовив ОСОБА_1 у задоволені позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що  ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з КП «Морська пошуково-рятувальна служба у період з 18.05.2016 по 08.04.2019 - на посаді першого заступника директора КП «МПРС»; у період з 08.04.2019 по 10.08.2020 - на посаді заступника директора з операційної діяльності КП «МПРС».
Посада заступника директора з операційної діяльності КП «МПРС» є нижчеоплачуваною роботою, аніж посада першого заступника директора КП «МПРС», що не було заперечено сторонами.
Також судом встановлено, що 22.12.2020 року КП «МПРС» нараховано та виплачено ОСОБА_1 , доплату за переведення на іншу постійну нижчеоплачувану роботу у сумі 3636,64 грн. та виплачено компенсацію втрати частики заробітної плати (при переведенні на іншу постійну нижчеоплачувану роботу), у зв`язку із порушенням строків її виплати у сумі 137,59 грн.
Також, 22.12.2020 року позивачці нараховано та виплачено заробітну плату за 03, 04, 05 лютого 2020 року у сумі 5878,20 грн. та надбавку у розмірі 20% (згідно умов колективного договору) за вислугу років за 3-5 лютого 2020 року у сумі 1175,64 грн. та виплачено компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за лютий 2020 року у розмірі 238,49 грн.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації розраховано шляхом множення місячних індексів споживчих цін (за даними Держстату) з травня 2019 року по листопад 2020 року та склав 4,7%.
Сума компенсації розрахована як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць 2927,49 грн. (після утримання ПДФО-654,60грн. та військового збору 54,55грн.) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації та склала 137,59 грн.
Розрахунок: 2927,49*4,7%-137,59 грн. (компенсація за затримку виплати з квітня 2019 по грудень 2020).
Відповідно до статті 114 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) при переведенні працівника на іншу постійну нижчеоплачувану роботу за працівником зберігається його попередній середній заробіток протягом двох тижнів з дня переведення.
Також згідно ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з затримкою термінів її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Аналогічне положення міститься у п. 4.1.9 Колективного договору між адміністрацією КП «МПРС» і трудовим колективом на 2016 - 2019 роки, затверджений профспілковою конференцією від 22.07.2016 року, згідно з яким сторони домовились компенсувати працівникам втрату частини зарплати, у зв`язку з порушенням строків її виплати згідно з індексом росту цін на споживчі товари й послуги в порядку визначеному законом.
Таким чином, розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 21.04.2019 по 22.12.2020, визначений за весь період затримки та складає 137,59 коп.
Висновки суду про те, що 22.12.2020 року відповідачем у повному обсязі виплачено ОСОБА_1 заробітну плату за 03, 04, 05 лютого 2020 року у сумі 5 878,20 грн. та надбавку у розмірі 20 % (згідно умов Колдоговору) за вислугу років за 03,04,05 лютого 2020 року у сумі 1 175,64 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 07.02.2020 року по 22.12.2020 року, тобто за весь період затримки у сумі 238,49 коп. є вірними.
Також висновки суду про те, що 22.12.2020 відповідачем у повному обсязі виплачено ОСОБА_1 доплату при переведенні на нижчеоплачувану роботу в сумі 3636,64 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 21.04.2019 по 22. 12.2020, тобто за весь період затримки у сумі 137,59 коп. відповідають обставинам справи.
Також відповідають обставинам справи і висновки суду про те, що розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 07.02.2020 по 22.12.2020 - фактичну дату виплати, становить 238,49 коп.
Судом встановлено, що індекс споживчих цін для визначення суми компенсації розрахований шляхом множення місячних ІСЦ (за даними Держстату) з березня 2020 по листопад 2020 та склав 4,2%.
Сума компенсації за невиплачену оплату за відпрацьований час та надбавку за вислугу років за 03,04,05 лютого 2020 у сумі 7053,84 грн. (5878,20 + 1175,64) розрахована як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць 5678,34 грн. (після утримання ПДФО -1269,69 грн. та військового збору 105,81 грн.) і приросту індексу споживчих цін у відсотках для визначення суми компенсації та склала 238,49 грн.
Розрахунок: 5678,34 * 4,2% - 238,49 грн.(компенсація за затримку виплати з лютого 2020 року по грудень 2020 року).
Тобто, вказана сума компенсації виплачена ОСОБА_1 22.12.2020 року у повному обсязі, що не заперечувалося позивачкою та наявними в матеріалах справи доказами, а саме платіжними документами.
Судом вірно зазначено, що розрахунок ОСОБА_1 розміру компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строку її виплати з 07.02.2020 по 22.12.2020 є надуманим, оскільки ОСОБА_1 безпідставно вважає що несплаченим є період з травня 2019 по грудень 2020, так як компенсація стосується виплати заробітної плати за 03,04,05 лютого 2020 року. Також ОСОБА_1 безпідставно вважає суму компенсації у розмірі 137 грн. є невірною, так як компенсація складає 238,49 грн. Крім того, ОСОБА_1 безпідставно вважає, суму компенсації у розмірі 137, яка судом встановлена у розмірі 238,49 грн., є сумою компенсації лише за лютий 2020, оскільки вказана сума є компенсацією розрахованою за весь період затримки, а саме з 07.02.2020 року по 22.12.2020 року.
Щодо відмови у стягненні з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки на 363 робочих дня (з 17.02.2020 по 30.07.2021) виплати належних сум під час звільнення, суд першої інстанції виходив із відсутності підстав для виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки на 363 робочих дня (з 17.02.2020 по 30.07.2021) виплат належних сум під час звільнення.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Інші виплати, що не належать до фонду оплати праці, встановлені в розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.
Враховуючи те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», судом вірно встановлено, що оскільки середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, суд на законних підставах позовні вимоги в цій частині також залишив без задоволення.
Також колегія суддів погоджується з висновками суду про відмову у задоволені позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не були надані до суду належні докази факту заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань відповідачем.
Висновки суду в оскаржуваній ОСОБА_1 частині відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що судом першої інстанції не надано оцінку та не враховано її перше звільнення 17.02.2020 року та нездійснення усіх належних виплат під час звільнення на вказану дату, а також, що суд зробив помилковий висновок про вчасність розрахунків під час її звільнення 17.02.2020 року, є безпідставними, оскільки судом при прийнятті рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог  ОСОБА_1  були взяті до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України.
Однак, колегія суддів не може погодитися з висновками суду в частині задоволених позовних позов ОСОБА_1 щодо стягнення виплат відносно оплати допомоги з тимчасової непрацездатності та вважає, що рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, оскільки висновки суду про порушенні права позивача у проведенні виплат відносно оплати допомоги з тимчасової непрацездатності не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, з огляду на таке.
Тимчасова непрацездатність - це непрацездатність особи внаслідок захворювання, травми або з інших причин, що не залежить від факту втрати працездатності (пологи, карантин, догляд за хворим тощо), яка має тимчасовий зворотний характер під впливом лікування та реабілітаційних заходів, триває до відновлення працездатності або встановлення групи інвалідності, а в разі інших причин - до закінчення причин відсторонення від роботи.
Метою надання матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності є заміна втраченого з поважних причин заробітку. Взагалі, цей вид допомоги є одним із основних видів матеріального забезпечення робітників, службовців у разі їх тимчасової непрацездатності.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного із страхових випадків, передбачених чинним законодавством.
Листок непрацездатності серія АДН № 133456 переданий ОСОБА_1 на підприємство 30.01.2020         року відповідно до акту приймання-передачі, підписаного 30.01.2020 заступником директора з операційної діяльності ОСОБА_1 та начальником відділу управління персоналом Терлецькою С.С.
Комісією із соціального страхування КП «МПРС» направлено лист до Фонду, яким просив перевірити обґрунтованість видання ОСОБА_1 листків непрацездатності, в тому числі і листка непрацездатності серії АДН № 133456.
Відповідно до протоколу № 4 від 14.02.2020 вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 , в тому числі, по листку непрацездатності серія АДН № 133456 до отримання відповіді від Фонду.
13.03.2020 на адресу КП «МПРС» надійшла відповідь Фонду від 06.03.2020 № 115/369, відповідно до якого зазначено, що листок непрацездатності серії АДН № 133456 виданий обґрунтовано, але з 25.01.2020 по 29.01.2020 продовжений необґрунтовано.        
Відповідно до протоколу № 9 від 20.03.2020 засідання комісії із соціального страхування КП «МПРС» було вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності по листкам непрацездатності ОСОБА_1 , в тому числі, по листку непрацездатності серія АДН № 133456, які видані сімейним лікарем ОСОБА_3 .
Крім цього, відповідно до протоколу № 17 від 15.06.2020 комісії із соціального страхування КП «МПРС» зазначено, що підприємством направлені листи в Департамент охорони здоров`я Одеської міської ради від 19.05.2020р. № 3/57/993-20 та в Департамент охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 29.05.2020р. № 4/57/1034-20 з метою з`ясування обґрунтованості видачі листків непрацездатності ОСОБА_1 серії АДН № 132983 та серії АДН № 133456 лікарем КНП «ЦПМСД №3» ОМР ОСОБА_3 та вирішено відкласти питання по призначенню матеріальної допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_1 до отримання відповіді щодо законності видачі та правильності заповнення листків непрацездатності серії АДН № 132983 та серії АДН № 133456 що засвідчують її тимчасову непрацездатність, та обґрунтованість їх видання.
Протягом березня-грудня 2020 року вирішувалось питання щодо обґрунтованості видачі листків непрацездатності, в тому числі і листка непрацездатності серія АДН № 133456, а також щодо ймовірно незаконної видачі листків непрацездатності ОСОБА_1 лікарем ОСОБА_3 .
Остання відповідь була отримана 11.12.2020 від Департаменту охорони здоров`я Одеської ОДА за вих. 11.12.2020 № 08-09-4935/5179.
Відповідно до протоколу № 40 від 18.12.2020 комісії із соціального страхування КП «МПРС» прийнято рішення призначити допомогу по тимчасовій непрацездатності згідно листка непрацездатності серія АДН № 133456 за період з 20.01.2020 по 24.01.2020 (за рахунок коштів підприємства), при цьому, за період з 25.01.2020 по 29.01.2020, тобто починаючи з шостого дня непрацездатності, виплата допомоги, яка має здійснюватися за рахунок коштів Фонду не призначалась, оскільки згідно з листом в.о. начальника управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Одеській області Чербанджи М. від06.03.2020 № 115/369, листок непрацездатності ОСОБА_1 АДН № 133456 з 25.01.2020 по29.01.2020 необґрунтовано продовжений, тому за період з 25.01.2020 по 29.01.2020 оплаті не підлягає.
Відповідно до Розділу V Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 13, рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення може бути оскарженим застрахованою особою до відділення робочого органу виконавчої дирекції Фонду, де перебуває на обліку підприємство, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про таке призначення або відмову, що не позбавляє права застрахованої особи звернутися з цих питань до суду.
Відповідно до ч.ч. 1,3 статті 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку. Спори щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування, накладення штрафів та з інших питань вирішуються в судовому порядку. За бажанням заінтересована особа може звернутися з питань вирішення спору до спеціальної комісії Фонду. До складу цієї комісії на громадських і паритетних засадах входять представники держави, застрахованих осіб і страхувальників. Такі самі комісії на тих самих засадах створюються при робочих органах Фонду із залученням представників місцевих органів виконавчої влади, застрахованих осіб і страхувальників. Положення про діяльність цих комісій затверджується правлінням Фонду.
Судом першої інстанції помилково не взято до уваги вимоги частини 1 та 3 статті 17 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Розділу V Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018         №        13        щодо        передбаченого законом або ефективного способу захисту порушеного права/інтересу позивача.
Разом з тим, звертаючись до суду з позовом позивачка визначала позовну вимогу про зобов`язання комісії із соціального страхування КП «МПРС» вчинити певні дії, але в подальшому уточнивши позовні вимоги замість вказаної вимоги просила про стягнення з КП «МПРС» суми заборгованості по оплаті тимчасової непрацездатності по листку непрацездатності серії АДН № 133456 за період з25.01.2020         року по 29.01.2020 року у розмірі 8276,76 грн. та суму компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати по листку непрацездатності серія АДН № 133456 за період з 25.01.2020 року - по 29.01.2020 року у розмірі 279,84 грн.
Таким чином, уточнюючи позовні вимоги, позивачка просила про безпідставне стягнення з підприємства коштів допомоги по тимчасовій непрацездатності, які відповідно до Закону виплачуються Фондом соціального страхування застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності, відповідно до вимог ч.2 ст. 22 та ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»        .
Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості по оплаті допомоги по листку тимчасової непрацездатності у розмірі 8276,76 грн. та про стягнення суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати по листку непрацездатності у розмірі279,84 грн., тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в цій частині у задоволені позову, а саме відмови у стягненні з відповідача суми заборгованості по оплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності серії АДН № 133456 за період з 25.01.2020 року по 29.01.2020 року у розмірі 8276,76 грн. та суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати по листку непрацездатності серія АДН № 133456 за період з 25.01.2020 року – по 29.01.2020 року у розмірі 279,84 грн.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним встановленням обставин, які мають значення длясправи, порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга  ОСОБА_1  не підлягає задоволенню, апеляційна скарга КП «МПРС»підлягає задоволенню, рішення в частині задоволених позовних вимог скасуванню, з ухваленням в цій частині нового судового рішення.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З матеріалів справи вбачається, що КП «МПРС»за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір у розмірі 3720 грн.
З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1  не підлягає задоволенню, проте апеляційна скарга КП «МПРС» підлягає задоволенню, колегія суддів дійшла до висновку про те, що з  ОСОБА_1  підлягає стягненню на користь КП «МПРС» судовий збір у розмірі 3720 грн. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба»– задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог – скасувати.
Прийняти в цій частині постанову.
В задоволені позову ОСОБА_1 до казенного підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба», за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Одеській області про стягнення суми заборгованості по оплаті допомоги по тимчасовій непрацездатності по листку непрацездатності серії АДН № 133456 за період з 25.01.2020 року по 29.01.2020 року у розмірі 8276 (вісім тисяч двісті сімдесят шість) гривень 76 копійок та про стягнення суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків виплати по листку непрацездатності серія АДН № 133456 за період з 25.01.2020 року – по 29.01.2020 року у розмірі 279 (двісті сімдесят дев`ять) гривень 84 копійки – відмовити.
В інший частині рішення – залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь підприємства «Морська пошуково-рятувальна служба» (ЄДРПОУ 38017026) судовий збір у розмірі 3 720 гривень.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 01 вересня 2022 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

        Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

                    ______________________________________ Т.В. Цюра