П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 грудня 2022 р.	м. Одеса	Справа № 420/13261/22	

 	             Суддя в суді І інстанції Хом`якова В.В.              Рішення суду І інстанції прийнято у м. Одеса	

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача                                                  Яковлєва О.В.,
суддів                                                                      Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення від 18 серпня 2022 року, яким скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року задоволено позовні вимоги.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин міграційним органом прийнято законне та обґрунтоване рішення про скасування раніше прийнятого рішення від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням позивачем, так як останнім для оформлення громадянства України не подано документів, з яких можливо встановити його право на оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням.
При цьому, на переконання міграційного органу, надане свідоцтво про народження батька позивача, складено з порушенням встановлених вимог, так як воно не містить відомостей про народження останнього на території, що після 24 серпня 1991 року стала територією України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є уродженцем Тюменської області Російської Федерації.
При цьому, 23 грудня 2020 року ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне проживання в Україні.
В подальшому ОСОБА_1 звернувся за отриманням громадянства України.
До заяви про отримання громадянства від 19 березня 2021 року додано:
- свідоцтво про народження (повторне) ОСОБА_1 , де зазначено його батьком ОСОБА_2 ;
- свідоцтво про народження (повторне) ОСОБА_3 , 1952 року народження, із зазначенням актового запису № 187 від 22 квітня 1952 року, місце державної реєстрації  Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим, повторне свідоцтва видано Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального  міжрегіонального управління Мінюсту 06 березня 2021 року серії НОМЕР_1 ;
- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, в якому зазначено, що за № 187 від 22 квітня 1952 року зареєстровано запис про народження ОСОБА_2 на підставі довідки про народження від 25 березня 1952 року Джанкойського пологового будинку, відомості про свідоцтво 07 грудня 2011 року внесено до Держреєстру державним реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим.
В свою чергу, 19 травня 2021 року Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області, за наслідком розгляду заяви позивача, прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України позивачем відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України». 
При цьому, позивачем отримано довідку про реєстрацію громадянином України № 1048/2021 від 20 травня 2021 року та тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_2 від 20 травня 2021 року.
В подальшому, позивача документовано паспортом громадянина України у вигляді ID картки № НОМЕР_3 від 16 березня 2022 року.
Між тим, позивач з веб-сервісу ДМС перевірки дійсності документів, що посвідчують особу, з`ясував, що належний йому паспорт громадянина України визнано недійсним.
Тому, представник позивача звернувся до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із адвокатським запитом, в якому просив надати інформацію та відомості про те, на якій підставі визнано недійсним паспорт громадянина України, належний позивачу.
У відповіді на адвокатський запит, представником позивача отримано рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 18 серпня 2022 року, яким відповідно до ст. 21 ЗУ «Про громадянство України» скасовано рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про набуття позивачем громадянства України за територіальним походженням, так як громадянство України набуто внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей.
В свою чергу, не погоджуючись з правомірністю прийнятого рішення, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком з`ясування обставин у справі, судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як міграційним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, Закон України «Про громадянство України» відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про громадянство України», особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про громадянство України», рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 7, 8, 10-13, 15 цього Закону внаслідок подання неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, у тому числі невиконання зобов`язання, взятого особою у зобов`язанні припинити іноземне громадянство (підданство), в декларації про відмову від іноземного громадянства або в декларації про відсутність іноземного громадянства.
В свою чергу, Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок) затверджено Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006).
Цей Порядок відповідно до Закону України «Про громадянство України» визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.
Згідно п. 27 Порядку, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також:
а) документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;
б) копію свідоцтва про народження заявника або інші документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з батьком чи матір`ю, які постійно проживали на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.
Згідно п. 87 Порядку, для припинення громадянства України внаслідок його втрати територіальні органи Державної міграційної служби України, дипломатичні представництва чи консульські установи України готують та подають:
а) подання про втрату громадянства України;
б) документ, що підтверджує перебування особи у громадянстві України;
в) один із таких документів:
- документ, що підтверджує добровільне набуття громадянином України громадянства іншої держави, разом із документом, який підтверджує, що на момент такого набуття громадянин України досяг повноліття (у випадку, передбаченому пунктом 1 частини першої статті 19 Закону);
- документ, який підтверджує, що особа набула громадянство України на підставі статті 9 Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство відповідно до абзацу першого пункту 2 частини другої статті 9 Закону, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття його до громадянства України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують; інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави; інформація про те, що на момент прийняття до громадянства України існували підстави, за наявності яких особа не приймається до громадянства України; інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані на підтвердження виконання умов прийняття до громадянства України);
- документ, який підтверджує, що громадянин України добровільно вступив на військову службу іншої держави, яка відповідно до законодавства цієї держави не є загальним військовим обов`язком чи альтернативною (невійськовою) службою;
г) документ, який підтверджує, що громадянин України внаслідок втрати громадянства України не стане особою без громадянства. Такий документ не вимагається в тому випадку, коли оформлення документів про припинення громадянства України внаслідок втрати здійснюється відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 19 Закону.
Згідно п. 88 Порядку, для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України відповідно до статті 21 Закону територіальними органами Державної міграційної служби України, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:
а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;
б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням (стаття 8 Закону) або була поновлена у громадянстві України (стаття 10 Закону) шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка територіального органу Державної міграційної служби України, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що іноземець, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (частина п`ята статті 8 та частина друга статті 10 Закону); інформація територіального органу Державної міграційної служби України про те, що іноземець, який подав декларацію про відмову від іноземного громадянства, не повернув паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави (частина восьма статті 8 та частина сьома статті 10); інформація про те, що на момент реєстрації громадянином України існували підстави, за наявності яких особа не поновлюється у громадянстві України (частини перша та друга статті 10 з урахуванням частини п`ятої статті 9 Закону; частина п`ята статті 10 Закону); інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття громадянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону, або інформація про приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону.
Згідно п. 96 Порядку, подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується територіальним підрозділом Державної міграційної служби України, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.
Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до територіального органу Державної міграційної служби України.
Згідно п. 97 Порядку, рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується керівником територіального органу Державної міграційної служби України або його заступником.
Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до територіального підрозділу Державної міграційної служби України, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.
Територіальний підрозділ Державної міграційної служби України не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення Центральному міжрегіональному управлінню Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 18 серпня 2022 року про скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року про оформлення набуття громадянства України позивачем.
В даному випадку, рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 19 травня 2021 року позивачу оформлено громадянство України, так як його батько народився до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України».
На підтвердження вказаних обставин позивачем надано свідоцтво про народження ОСОБА_3 від 06 березня 2021 року серії НОМЕР_4 , що видане Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Між тим, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням може бути скасовано міграційним органом за наслідком встановлення факту подання заявником неправдивих відомостей або фальшивих документів, а також приховування особою будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.
В свою чергу, на переконання колегії суддів, для правильного вирішення питання про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, міграційний орган, має достеменно встановити факт подання неправдивих (фальшивих) відомостей та документів заявником, а також визначити з чиєї вини заявнику безпідставно оформлено громадянство України.
При цьому, оцінюючи докази, що свідчать про свідоме подання заявником неправдивих відомостей, слід виходити з презумпції дійсності документів, наданих для оформлення громадянства, та презумпції добросовісності такого заявника.
Тобто, міграційному органу, як суб`єкту владних повноважень, необхідно довести наявність умислу заявника на отримання громадянства України без наявності законних для цього підстав.
В даному випадку, міграційним органом встановлено, що надане для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням свідоцтво про народження батька позивача серії НОМЕР_4 , що видане Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06 березня 2021 року, не містить інформації щодо місця народження батька позивача.
Вказану обставину кваліфіковано міграційним органом у якості факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей для отримання громадянства України.
Між тим, колегія суддів зазначає, що зазначене свідоцтво про народження батька позивача, видане Печерським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, дійсно надавалось позивачем для оформлення йому громадянства України.

При цьому, міграційним органом, за наслідком розгляду питання про оформлення громадянства позивача не встановлено жодного недоліку у наданому свідоцтві про народження батька позивача серії НОМЕР_4 від 06 березня 2021 року.
В свою чергу, після оформлення громадянства позивачу, міграційним органом не встановлено факту фальсифікації зазначеного свідоцтва, а також не встановлено будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та відсутністю у свідоцтві про народження його батька будь-якої додаткової інформації. 
З іншого боку, встановивши відсутність усіх необхідних відомостей у такому свідоцтві, міграційним органом не встановлено за яких обставин, а також за вини якої посадової особи самого міграційного органу, позивачу оформлено громадянство України на підставі зазначеного свідоцтва про народження його батька.
Тобто, враховуючи дійсність наданих для оформлення громадянства документів, відсутність доведеної вини позивача у поданні неправдивих відомостей, а також відсутність будь-яких висновків міграційного органу про наявність власної вини у безпідставному оформлені позивачу громадянства України, колегія суддів вважає протиправним оскаржуване рішення.
Крім того, як вірно зазначено судом першої інстанції, у свідоцтві про народження батька позивача зазначено, що місцем державної реєстрації факту його народження є Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міськрайонного управління юстиції АР Крим, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що сам по собі факт вчинення актового запису про народження на території м. Джанкой є достатньою підставою вважати, що місцем народження батька позивача є місто Джанкой, який є територією України. 
Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог, так як міграційним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення та порушено права позивача.
При цьому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року – без змін.
Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Центральне міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Яковлєв О.В.	
Судді	    	Єщенко О.В.    Крусян А.В.