УХВАЛА

15 листопада 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/14254/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Вронська Г.О., Губенко Н.М.
за участю секретаря судового засідання - Коровай Л.В.;

за участю представників учасників справи:
позивача - Ялов О.О. (адвокат),
відповідача - Тищенко А.В. (адвокат)
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекс Грант"

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Ковтун С.А.)
від 08.11.2021
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Руденко М.А., судді - Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А.)
від 12.07.2022

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекс Грант"
до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"
про зобов`язання вчинити дії,

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1.          У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Лекс Грант" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (далі - Банк) про зобов`язання надати номери банківських рахунків у форматі ІВАN для погашення кредиту та сплати відсотків за кредитним договором № 4Л16111Г від 08.11.2016.

2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Банк не надав Товариству інформацію про актуальні номери банківських рахунків з урахуванням правил формування міжнародного номеру банківського рахунку (IBAN) відповідно до постанови Правління Національного банку України №162 від 28.12.2018 «Про запровадження міжнародного номеру банківського рахунку (IBAN) в України», що унеможливлює виконання зобов`язань за кредитним договором № 4Л16111Г від 08.11.2016 (далі - кредитний договір).

3.          Банк проти позовних вимог заперечував посилаючись на відсутність у позивача порушеного права та неефективність обраного способу захисту.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

4.          08.11.2016 сторони уклали кредитний договір, відповідно до якого погодили, що Банк за наявності вільних коштів зобов`язується надати позивачу кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 4 500 000 000, 00 грн з терміном повернення кредиту - 08.10.2025.

5.          Відповідно до пункту А.4 договору Банк зобов`язався для обслуговування кредиту відкрити Товариству такі рахунки: № НОМЕР_3 (позичковий рахунок), № НОМЕР_1 (рахунок по відсотках), № НОМЕР_2 (рахунок для сплати винагороди).

6.          28.12.2018 Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 162 від 28.12.2018 «Про запровадження міжнародного номеру банківського рахунку (IBAN) в України» (далі - Постанова), якою банки України:
- з 05.08.2019: 1) формують номер банківського рахунку відповідно до Національного стандарту України «Фінансові операції. Правила формування міжнародного номера банківського рахунку (IBAN) в Україні. (IBAN Registry:2009, NEQ) ДСТУ-Н 7167:2010», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року № 454 (далі - стандарт IBAN); 2) під час формування номера банківського рахунку за стандартом IBAN використовують структуру номера рахунку аналітичного обліку, вимоги до нумерації якого встановлені в додатку 2 до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 (зі змінами) (пункт 1);
- зобов`язані з 05.08.2019 по 31.10.2019 самостійно здійснювати зміну (не за ініціативою клієнта) діючих рахунків клієнтів банків відповідно до вимог стандарту IBAN із збереженням довжини номера рахунку аналітичного обліку - не більше 14 символів (пункт 3);
- відповідно до Порядку подання повідомлень про відкриття/закриття рахунків платників податків у банках та інших фінансових установах до контролюючих органів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.08.2015 № 721, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.09.2015 за № 1058/27503 (зі змінами), повідомляють контролюючі органи: 1) про нові рахунки клієнтів - платників податків, відкриті з 05.08.2019 за стандартом IBAN; 2) з 05.08.2019 по 31.10.2019 про: змінені рахунки клієнтів - платників податків відповідно до вимог пункту 3 цієї постанови; закриття рахунків клієнтів - платників податків (пункт 4).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

7.          Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.11.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022, у задоволенні позову відмовлено повністю.

8.          Суд першої інстанції дійшов висновку про неефективність обраного позивачем способу правового захисту, адже вирішення спору не призводить до будь-якого відновлення прав позивача. Суд виходив з того, що зверненням з цим позовом є намагання отримати докази для вирішення спору щодо стану виконання позивачем обов`язку з повернення коштів.

9.          Суд апеляційної інстанції погодився з висновком Господарського суду міста Києва щодо неефективності обраного способу захисту та додатково виходив з відсутності порушеного права Товариства, за захистом якого він звернувся до суду, оскільки:
-          положення Закону України "Про інформацію" не застосовуються до правовідносин, шо склались між сторонами;
-          умовами договору та Постановою не передбачено обов`язку Банка надавати інформації про реквізити міжнародного номера банківського рахунку (IBAN);
-          відсутні докази вчинення Товариством дій, спрямованих на виконання зобов`язань за кредитним договором (погашення кредиту, сплата процентів) та, відповідно, відсутні підстави вважати обґрунтованими та доведеними доводи позивача, що він не може виконати вказані зобов`язання саме у зв`язку з ненаданням Банком реквізитів рахунків у форматі IBAN.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, виклад позиції інших учасників справи. Підстава відкриття касаційного провадження

10.          07.09.2022 Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

11.          Обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 цього Кодексу скаржник зазначає, що суди неправильно застосували норми статей 2, 4, 5 ГПК України та статей 15, 16 ЦК України, оскільки хибно встановили відсутність порушеного права позивача та дійшли до помилкового висновку щодо неефективності обраного способу захисту порушених прав, не врахували висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18, від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19, постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

12.          Позивач зазначає, що:
-          суди хибно встановили відсутність порушеного права позивача на інформацію;
-          обов`язок банку надавати консультації щодо порядку виконання кредитного договору передбачено останнім;
-          у зв`язку з невиконанням банком зобов`язання позивач позбавлений можливості виконати власні зобов`язання.

13.          03.11.2022 до Верховного Суду від представника відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому представник просив відмовити Товариству в задоволенні касаційної скарги, а судові рішення залишити без змін.

14.          Відповідач зазначає таке:
-          наведені позивачем висновки Верховного Суду не є релевантними для цієї справи з огляду на нетотожність справ (неподібність предметів спорів);
-          позивачем не наведено доводів, які б свідчили про не з`ясування судами попередніх інстанцій характеру спірних правовідносин (предмету і підстав позову), наявності / відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення / захисту в обраний спосіб;
-          умовами кредитного договору, положеннями статей 47, 56 Закону України "Про банки та банківську діяльність" та Постанови НБУ № 162 не встановлено права позивача та кореспондуючого йому обов`язку відповідача з отримання / надання інформації щодо реквізитів рахунків відповідно до вимог стандарту IBAN;
-          інформація про номери рахунків у форматі стандарту IBAN знаходиться у вільному доступі, а її отримання залежить виключно від волевиявлення клієнта банку (позивача);
-          позивачем не доведено той факт, що отримання інформації необхідне для реалізації його прав, свобод і законних інтересів, відповідно не доведено порушення таких прав чи інтересу;
-          позивачем використано неналежний та неефективний спосіб захисту.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15.          За чинним конституційним правопорядком, що його визначено приписами пункту 14 частини першої статті 92, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України, на рівні закону забезпечується право на апеляційний перегляд кожної справи, а право на касаційне оскарження судового рішення забезпечується лише в тих випадках, що їх визначив законодавець.

16.          У постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя (пункти 5.10, 5.16, 5.21).

17.          У статті 287 ГПК України, якою регламентоване право касаційного оскарження, визначено перелік судових рішень, які підлягають касаційному оскарженню у господарському процесі, а також визначені підстави та випадки, коли касаційне оскарження допускається.

18.          З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом застосовуються правила статті 300 ГПК України, відповідно до якої переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина 1). Водночас суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (частина 4).

19.          Касаційне провадження у справі відкрито відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, яка визначає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

20.          Наведене узгоджується із частиною четвертою статті 236 ГПК України, яка визначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 

21.          Отже, відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з указаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) відсутня постанова Верховного Суду про відступлення від такого висновку; (3) висновок Верховного Суду стосується правовідносин, які є подібними.

22.          При цьому, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

23.          Верховний Суд враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття "подібні правовідносини", а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду.

24.          Задля юридичної визначеності в застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 (пункт 39) конкретизувала свої висновки щодо подібності правовідносин, зазначивши таке. На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

25.          У постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду, зробленого 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 суд касаційної інстанції дійшов висновку про неефективність обраних позивачами способів захисту. А тому такі висновки не суперечать висновку судів попередніх інстанцій, зробленому у цій справі щодо неефективності обраного способу захисту.

26.          Верховний Суд зазначає, що висновок щодо ефективності обраного позивачем способу захисту у кожній конкретній справі залежить від обставин справи, предмету і підстав позову.

27.          Предметом розгляду цієї справи є вимоги позивача про зобов`язання Банку надати номери банківських рахунків у форматі ІВАN у зв`язку з необхідністю погашення кредиту.

28.          У постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 910/7164/19 зроблено висновок про те, що вимога про визнання недійсною односторонньої відмови банку від договору про банківське обслуговування є законним та ефективним способом захисту порушених прав у судовому порядку.

29.          За висновком Великої Палати Верховного Суду, зробленого у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17, задоволення вимоги про стягнення різниці між перерахованим позивачем авансом і вартістю поставлених йому відповідачем брусів за результатами часткового виконання вже укладеного сторонами договору підряду було ефективним способом захисту права відповідача.

30.          У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц зроблено висновок, що позовна вимога про публікацію у пресі інформації про допущене порушення відповідає належному способу захисту особистого немайнового права інтелектуальної власності на зазначення свого імені у зв`язку з використанням твору.

31.          Правовідносини у справах № 910/7164/19, № 338/180/17, № 569/17272/15-ц та у цій справі є очевидно неподібними, оскільки предмети і підстави таких позовів є відмінними від позову, який розглядається. У контексті визначення належного та ефективного способу захисту правовідносини у наведених та цій справі є різними за змістовним критерієм. А тому посилання скаржника на висновки, зроблені у таких справах, як на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, визнаються необґрунтованими.

32.          Крім того, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю обставин щодо порушення права позивача. Водночас скаржник не заперечує обґрунтованість такого висновку.

38.          З огляду на викладене, касаційне провадження, яке відкрите з підстави передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу.

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лекс Грант" на рішення Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.07.2022 у справі № 910/14254/21 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          І. Кондратова

Судді                                                                                                    Г. Вронська

                                                                                                    Н. Губенко