ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

14 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/241/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Щербака А.А. (доповідач),
                               суддів:  Баранник Н.П., Малиш Н.І.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року (суддя Хилько Л.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Знам`янського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області та Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, -                    
                                                                   ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Знам`янського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області та Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року позов задоволено.
Суд вирішив визнати протиправним і скасувати рішення Знам`янського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області від 04.01.2021 № 35204300006234 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну.
Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області подана апеляційна скарга,  просить рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано, що відповідачі не мають повноважень щодо перевірки фактів, на які посилається УСБУ у листі від 27.10. 2020 №С1/КР/8941/НТ, але відповідно до Постанови КМУ від 26 грудня 2002 №1983 «Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень» ці данні при прийнятті рішення мають бути враховані.  
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як було встановлено судом першої інстанції, 28.07.2020 до Знам`янського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області надійшла заява від позивача про надання йому дозволу на імміграцію в Україну відповідно до пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» від 07.06.2001 № 2491-ІII, оскільки він є батьком громадянина України (а.с.75-76).
Відповідачем, на виконання пункту 14 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983, направлений запит від 30.07.2020 № 3520-742/3520.1-20 до Управління СБУ в Кіровоградській області щодо наявності чи відсутності передбачених частиною 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію» підстав для отримання позивачем дозволу на імміграцію в Україну (а.с.77).
Листом від 27.11.2020 № С1/КР/8941/НТ Управління СБУ в Кіровоградській області повідомило, що дії позивача становлять загрозу національній безпеці та громадському порядку в Україні та у зв`язку із цим Управління вважає за доцільне відмовити Позивачу у наданні дозволу на імміграцію в Україну (а.с.11-13).
04.01.2021 затверджений висновок про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну позивачу та того ж дня прийнято спірне рішення № 35204300006234.
Позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції  зазначив, що спірне рішення не відповідає критеріям обґрунтованості, та безсторонності, оскільки містить лише посилання на п.6 ч.1 ст.10 Закону України «Про імміграцію» та не окреслюючи при цьому обставин та доказів, мотивів та підстав, які мали вирішальне значення для його прийняття.
Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Згідно пункту 1 частини 3 статті 4 Закону України «Про імміграцію» № 2491-III, дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.
Пунктом 6 частини 1 статті 10 Закону № 2491-III визначено підстави для відмови у наданні дозволу на імміграцію. Так, у вказаній статті зазначено, що дозвіл на імміграцію не надається, зокрема, в інших випадках, передбачених законами України.
Як було встановлено судом першої інстанції, спірне рішення від 04.01.2021 №35204300006234 прийнято на підставі пункту 6 частини 1 статті 10 Закону України «Про імміграцію» (а.с.8).
Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначає затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 №1983 «Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень».
Відповідно до пункту 12 Порядку № 1983, територіальні підрозділи за місцем проживання, до яких подано заяви про надання дозволу на імміграцію: формують справи, перевіряють підстави, законність перебування в Україні іммігрантів, справжність поданих документів та відповідність, їх оформлення вимогам законодавства, у разі потреби погоджують це питання з органами місцевого самоврядування, у межах своєї компетенції з`ясовують питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію; надсилають у місячний термін разом з матеріалами справи інформацію про результати їх розгляду територіальним органам або підрозділам (відповідно до категорії іммігрантів). Справи, прийняття рішення за якими належить до компетенції ДМС чи територіальних органів, надсилаються територіальним органам, в інших випадках - територіальним підрозділам; здійснюють провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію, якщо таке провадження належить до їх компетенції.
Територіальні органи і підрозділи після отримання документів від зазначених у пунктах 12 і 13 цього Порядку органів перевіряють у місячний термін правильність їх оформлення, з`ясовують у межах своєї компетенції питання щодо наявності чи відсутності підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію, передбачених статтею 10 Закону України «Про імміграцію», надсилають відповідні запити до МВС, органів Національної поліції, регіональних органів СБУ, Робочого апарату Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужби. МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба проводять відповідно до компетенції у місячний строк після надходження таких запитів перевірку з метою виявлення осіб, яким дозвіл на імміграцію не надається. Про результати перевірки інформується орган, який надіслав запит. Термін перевірки може бути продовжений, але не більше ніж на один місяць (п.14 Порядку).
Відповідно до п.16 Порядку у разі коли прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції територіальних органів і підрозділів, ці органи аналізують у місячний термін отриману від зазначених в абзаці другому пункту 14 цього Порядку органів інформацію та на підставі матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу.
Матеріали справи містять висновок від 04.01.2021 про відмову у наданні дозволу на імміграцію в Україну стосовно громадянина Республіки Вірменія ОСОБА_1 , затверджений т.в.о. начальника Знам`янського РВ УДМС України в Кіровоградській області, та який містить відповідне обґрунтування відмови у наданні Позивачу дозволу на імміграцію з посиланням на те, що останній становить загрозу національній безпеці та громадському порядку в Україні (а.с.78-79).
Судом першої інстанції вірно було взято до уваги, що оскаржуваний висновок не містить посилань на будь-який висновок, що став підставою його прийняття, а приписи Порядку № 1983 не передбачають складення висновків територіальними органами ДМС України за результатами розгляду заяв про надання дозволу на імміграцію в Україну, а передбачають прийняття тільки відповідних рішень.
Судом першої інстанції вірно було враховано наявні докази того, що Позивач в базі даних Інтерполу «eASF» не значиться; в базі даних осіб, яким на підставі закону органами охорони державного кордону заборонено в`їзд в Україну відсутній; до кримінальної та/або адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.156, 157, 158-159, 173).
Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачами не підтверджено наявність підстав передбачених п.6 ч.1 ст.10 Закону № 2491-ІІІ.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справі «Боррехаб проти Нідерландів»  від 21.06.1988 та у справі «Каплан та інші проти Норвегії» від 24.07.2014, роз`єднання сім`ї без доведення таким заходом втручання досягнення мети – захисту національної, громадської безпеки, запобігання правопорушень чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб, навіть за умови дотримання вимоги законодавства, не відповідає вимогам частини другої статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, колегія суддів касаційної зазначає, що відмова у наданні позивачу дозволу на імміграцію в Україну без належного обґрунтування буде суперечити принципу пропорційності, передбаченому пунктом 8 частини т2статті 2 КАС України, за яким у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).     
Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.
Керуючись   ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

                                                      ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Знам`янського районного відділу Управління державної міграційної служби України в Кіровоградській області та Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.   
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.
Постанова у повному обсязі складена 14 грудня 2022 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      А.А. Щербак 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш