Ухвала
 
16 вересня 2022 року
м. Київ

справа №  759/1692/18
провадження № 61-20369св21

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Фаловської І. М.,              
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання довіреності недійсною, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння,за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун О. Ю. (далі - приватний нотаріус КМНО Перевертун О. Ю.), ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання довіреності недійсною, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння.
 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві власності належав автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер шасі (кузов, рама)                                           № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .                  У період із 15 грудня 2011 року по 19 вересня 2014 року він утримувався у Київському слідчому ізоляторі. Перебуваючи у слідчому ізоляторі, йому стало відомо, що його автомобіль зник, а на підставі нібито виданої ним довіреності               від 19 лютого 2013 року ВТВ № 921884, уповноважений ОСОБА_2 зняв автомобіль з обліку. 26 лютого 2013 року автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_7 . У подальшому автомобіль було перереєстровано на                     ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 . 
 
Разом із тим, позивач зазначав, що довіреність від 19 лютого 2013 року, на підставі якої було відчужено належний йому автомобіль, він не видавав, не підписував, на вчинення дій нікого не уповноважував, перебував у той час у слідчому ізоляторі та одночасно не міг знаходитися в офісі приватного нотаріуса КМНО Перевертуна О. Ю. 
 
Стверджував, що довіреність видана на підставі підроблених документів та має бути визнана недійсною з тих підстав, що він її не підписував. Крім того, зазначені в довіреності анкетні дані та реєстраційний номер облікової картки платника податків довірителя йому не належать. Вважає, що його автомобіль було викрадено разом із документами та поза його волею автомобіль перейшов у володіння інших осіб.
 
Враховуючи наведене, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив:
-  визнати недійсною довіреність від 19 лютого 2013 року серії ВТВ № 921884, видану від імені громадянина ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України у м. Києві, 17 серпня 1998 року), на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом КМНО Перевертун О.Ю. та зареєстровану в Єдиному реєстрі довіреностей під № 97;
 
- визнати за ним право власності на автомобіль марки «Volkswagen Multivan», номер шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (на момент незаконного вибуття з права власності), реєстраційний номер  НОМЕР_5 (на момент розгляду справи);
 
- витребувати у відповідача ОСОБА_3 на його користь вказаний автомобіль.       
 
Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено з інших підстав.
 
15 грудня 2021 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у вищевказаній справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2022 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.
 
У червні 2022 року до Верховного Суду надійшли матеріали цивільної справи.
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Відповідно до абзацу 1 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;                   2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України в суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, в частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а лише тлумачили відповідні юридичні норми (рішення в справі «Жук проти України» від 21 жовтня 2010 року).
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.  
Згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
З урахуванням категорії і складності справи та відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Перевертун Олександр Юрійович, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , про визнання довіреності недійсною, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 20 травня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року, призначити до судового розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                        В. В. Сердюк
С. Ю. Мартєв
І. М. Фаловська