Номер провадження: 22-ц/813/8115/22 
Справа № 523/17533/21
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Воронцова Л. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого         Воронцової Л.П.(суддя-доповідач),
суддів:                 Ігнатенко П.Я.,
Полікарпової О.М., 
Секретар Трофименко О.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 28 вересня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського районного суду м.Одеси зі скаргою, в якій просив визнати незаконними дії Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), вчинені в рамках виконавчого провадження №64919240.
Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021 року зазначену скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику без розгляду.
Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 04 жовтня 2021 року подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.
На думку апелянта положення ч. 4 ст.183 ЦПК України щодо можливості суду повернути скаргу без розгляду, поширюються виключно на заяви (клопотання, заперечення), що подані без дотримання вимог частини першої або другої цієї статті.
При цьому скаржник посилається на рішення Верховного Суду у справі №569/13157/20 від 27 січня 2021 року, де касаційний суд розглянув аналогічну ситуацію та зробив правовий висновок щодо таких обставин.
Крім того, заявник стверджує, що Суворовський районний суд м. Одеси в іншій, аналогічній справі №523/6790/19 прийняв скаргу, що була подана в такий же спосіб, проте відмовив у доступі до правосуддя в даній справі.
Просить ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 28 вересня 2021 року в цивільній справі №523/17533/21 скасувати, а справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, розгляд апеляційної скарги просив провести без виклику сторін, у письмовому провадженні.
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи до суду апеляційної інстанції не подано.
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення скарги розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи скарги матеріалами справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Повертаючи скаргу ОСОБА_1 , суд виходив з того, що при зверненні до суду з цією скаргою, скаржником (заявником) не долучено доказів, які мали підтвердити надіслання засобами поштового зв`язку та/або надання іншим учасникам справи копії скарги (заяви) разом з додатками, що зумовлює застосування наслідків, передбачених ч. 4 ст. 183 Цивільного процесуального кодексу України. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що заявником не дотримано вимоги ч.2 ст.183 ЦПК України, оскільки не надано підтвердження щодо надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) копії відповідної заяви з додатками.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, так як до нього суд дійшов у порушення норм процесуального права.
Відповідно до положень пунктів 2,4 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити найменування суду, до якого вона подається; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року, справа № 569/13154/20, зазначено: «Розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.
Відповідно до положень статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» судам роз`яснено, що скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбачених положеннями ЦПК України і ГПК України та містити відомості, перелічені у частині четвертій статті 74 Закону «Про виконавче провадження».
Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом…»
Ураховуючи викладене, суд у порушення вказаних вище вимог процесуального законодавства, не звернув уваги на те, що вимоги частини другої статті 183 параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 розділу ІІІ «Позовне провадження» не регулюють порядок подання скарг, звернення з якими відбувається відповідно до розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень».
Звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність виконавця є формою звернення за судовим захистом на стадії виконання судового рішення, тому до скарги, яка подається відповідно до статті 447 ЦПК України, застосовуються загальні вимоги (правила) щодо форми та змісту позовної заяви, а не правила, які процесуальний закон визначив для заяв з процесуальних питань (стаття 182 ЦПК України).
Це пояснюється тим, що розділ VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» - це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ, а тому, до скарг, якими ініціюється початок провадження у справі на дії виконавця, застосовуються загальні положення позовного провадження, у тому числі, залишення скарги без руху, якщо є для цього підстави, а не її повернення.
До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 17 лютого 2021 року у справі № 569/13160/20, від 10 березня 2021 року у справі № 766/17333/20-ц.
Зазначені правові висновки Верховного Суду безпідставно не були враховані судом першої інстанції, а тому повертаючи скаргу заявнику, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, а саме статтю 183 ЦПК України, яка не підлягала застосуванню, та помилково повернув заявнику скаргу на дії державного виконавця з підстав ненадання доказів направлення скарги іншим учасникам процесу.
Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Колегія суддів вважає, що ухвала про повернення скарги без розгляду постановлена суддею з порушенням норм процесуального права, тому підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року у справі № 530/1731/16-ц зроблено такий висновок «якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».
Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (постанова від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц).
За таких обставин, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом даної справи у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалить остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.
Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 28 вересня 2021 року скасувати, цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення Вишневого відділу Державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), направити до Суворовського районного суду міста Одеси для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження у справі. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Головуючий                                                           Л.П. Воронцова   
Судді                                                                             П.Я. Ігнатенко 
                                                О.М. Полікарпова