Справа № 127/27164/21
Провадження № 22-ц/801/1579/2022
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року	Справа № 127/27164/21	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчука О. В.,
суддів : Берегового О. Ю., Шемети Т. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти та додаткових витрат на утримання дитини,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Лісниченком Сергієм Вікторовичем, на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 29 червня 2022 року в м. Вінниці суддею цього суду Королем О.П., дата складання його повного тексту 05.07.2022,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти та додаткових витрат на утримання дитини.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.11.2013 р. Ладижинським міським судом Вінницької області винесено рішення у справі №135/1274/13-ц, відповідно до якого ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, а саме дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до довідки, виданої 15.09.2021 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Вінниця Смиричинським С. станом на 31.07.2021 року заборгованість відповідача по аліментах складала 21 011,54 грн. Відповідно до цієї довідки з травня 2020 року відповідач взагалі перестав сплачувати аліменти. Розмір аліментів визначався старшим державним виконавцем Смиричинським С. та цей розмір аліментів не оскаржувався відповідачем. Позивачка вважає за необхідне стягнути пеню з сум, які відповідач зобов`язаний був сплатити, але не сплачував з травня 2020 року по липень 2021 року. Станом на 29.09.2021 року згідно розрахунків позивача розмір пені складав 48 187,35 грн. Крім того, позивачка просила стягнути додаткові витрати, які сплатила на лікування зубів дитини та придбання фортепіано. З огляду на викладене, позивака просила стягнути з відповідача половину цих витрат, а саме 13 690,88 грн. додаткових витрат на лікування зубів дитини та придбання фортепіано, неустойку (пеню) відповідно до ч.1 ст. 196 СК України в розмірі 21 011,54 грн. за період з травня 2020 року до 19.09.2021 року та судові витрати.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти та додаткових витрат на утримання дитини задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання спільної дитини ОСОБА_3 в розмірі 10 924 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат щодо судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Частково не погодившись із ухваленим рішенням,   ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Лісниченка С.В., посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати в частині вимог позову у задоволенні яких відмовлено, рішення в частині вимог позову, які задоволено залишити без змін.
У поданому на апеляційну скаргу відзиві ОСОБА_2 просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.
Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, рішення суду цим вимогам частково не відповідає, тому апеляційний суд з огляду на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження того, що відповідач злісно, свідомо ухиляється від сплати аліментів ОСОБА_1 не надала, що вказує про безпідставність позовних вимог в цій частині.
З такими висновками суду не можна погодитися з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 її батьками є сторони у справі, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 6).
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним державним виконавцем, станом на 31.07.2021 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 21 011,54 грн. (а.с. 7-9).
У розрахунку, складеному представником позивача станом на 29.09.2021 року, розмір пені за несвоєчасно сплачені аліменти складає 48 187,35 грн (а.с. 5).
Відповідно до квитанції №0.0.2217983124.1 від 03.08.2021 року ОСОБА_2 сплатив на рахунок Державної казначейської служби 21 011,54 грн. заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 35). 
Згідно з довідкою Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради від 17.06.2022 року ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи з дитинства, отримує через департамент соціальної політики Вінницької міської ради державну соціальну допомогу, з якої проводилось щомісячне стягнення аліментів (а.с. 116).
   Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області ОСОБА_2 одержує пенсію в разі втрати годувальника, з якої також стягувались аліменти на користь ОСОБА_1 (а.с. 105).
   Відповідно до довідки КНП «Вінницька міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ОСОБА_2 працював у цій медичній установі з 06.01.2005 р. по квітень 2020 р. і з його заробітної плати систематично відраховувались аліменти на користь стягувача ОСОБА_5 (а.с. 36-39). 
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України).
Отже, одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 % заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку  із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю  або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року судам роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
За таких обставин пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х 1 % х кількість днів заборгованості.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватись за такою формулою: Р= (А1х1%хQ1)+(А2х1%хQ2) +(Аnх1%хQn), де:
Р- загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);
А1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
Q1 - кількість днів прострочення сплати аліментів за перший місяць;
А2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
Аn - нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову.
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.
 З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення, а тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих перелічених платежів, установити строк, до якого кожен із цих зобов`язань мало бути виконане та з урахуванням встановленого, обчислювати розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
 Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.
Розрахунок:
- за травень 2020 року нарахована сума аліментів 1109 грн. х пеня (1%) х459 днів(з 01.05.2020 по 02.08.2021) = 5090,31грн. - сума неустойки (пені);
- за червень 2020 року нарахована сума аліментів 1109 грн. х пеня (1%) х 428 днів(з 01.06.2020 по 02.08.2021) = 4746,52 грн. - сума неустойки (пені);
- за липень 2020 року нарахована сума аліментів 1159 грн. х пеня (1%) х 398 днів(з 01.07.2020 по 02.08.2021) = 4612,82 грн. - сума неустойки (пені);
- за серпень 2020 року нарахована сума аліментів 1159 грн. х пеня (1%) х 367 днів(з 01.08.2020 по 02.08.2021) = 4253,53грн. - сума неустойки (пені);
- за вересень 2020 року нарахована сума аліментів 1159 грн. х пеня (1%) х 336 днів(з 01.09.2020 по 02.08.2021) = 3894,24 грн. - сума неустойки (пені);
- за жовтень 2020 року нарахована сума аліментів 1159 грн. х пеня (1%) х 306 днів(з 01.10.2020 по 02.08.2021) = 3546,54 грн. - сума неустойки (пені);
- за листопад 2020 року нарахована сума аліментів 1159 грн. х пеня (1%) х 275 днів(з 01.11.2020 по 02.08.2021) = 3187,25 грн. - сума неустойки (пені);
- за грудень 2020 року нарахована сума аліментів 1197,5 грн. х пеня (1%) х 245 днів(з 01.12.2020 по 02.08.2021) = 2933,87 грн. - сума неустойки (пені);
- за січень 2021 року нарахована сума аліментів 1197,5 грн. х пеня (1%) х 214 днів(з 01.01.2021 по 02.08.2021) = 2562,65 грн. - сума неустойки (пені);
- за лютий 2021 року нарахована сума аліментів 1197,5 грн. х пеня (1%) х 183 дні(з 01.02.2021 по 02.08.2021) = 2191,42 грн. - сума неустойки (пені);
- за березень 2021 року нарахована сума аліментів 1197,5 грн. х пеня (1%) х 155 днів(з 01.03.2021 по 02.08.2021) = 1856,12 грн. - сума неустойки (пені);
- за квітень 2021 року нарахована сума аліментів 1197,5 грн. х пеня (1%) х 124 дня(з 01.04.2021 по 02.08.2021) = 1484,9 грн. - сума неустойки (пені);
- за травень 2021 року нарахована сума аліментів 1197,5 грн. х пеня (1%) х 94 дня(з 01.05.2021 по 02.08.2021) = 1125,65 грн. - сума неустойки (пені);
-за червень 2021 року нарахована сума аліментів 1197,5 грн. х пеня (1%) х 63 дня(з 01.06.2021 по 02.08.2021) = 754,42 грн. - сума неустойки (пені);
- за липень 2021 року нарахована сума аліментів 1255 грн. х пеня (1%) х 31 день(з 01.07.2021 по 02.08.2021) = 389,05 грн. - сума неустойки (пені);
- за серпень 2021 року нарахована сума аліментів 1255 грн. х пеня (1%) х 2 днів(з 01.08.2021 по 02.08.2021) = 25,1 грн. - сума неустойки (пені);
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Як вбачається з позовної заяви представником позивача проведено неправильний розрахунок суми пені. З урахуванням наведеного загальний розмір пені складає 42 654, 39 грн.  День виконання зобов`язання 03.08.2022 року не включається до строку заборгованості.
Стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення захисту майнових прав дитини у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань одним із батьків, рівність прав і обов`язків батьків щодо дітей, у тому числі й щодо їх утримання. У відповідності до вимог частини 1 статті 196 СК України, стягненню підлягає неустойка (пеня) у розмірі одного відсотка несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати аліментів до їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Враховуючи, загальна сума неустойки складає 42 654, 39 грн., що перевищує розмір 100 відсотків заборгованості, отже, до стягнення з ОСОБА_2 підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів в сумі 21 011, 54 грн., яку позивач просить стягнути на її користь. Пеня в розмірі 21 011, 54 грн. є відповідальністю у вигляді неустойки за прострочення зобов`язання зі сплати аліментів. Наявність заборгованості зі сплати аліментів свідчить про те, що дитина була позбавлена майна, що належить їй за законом. Стягнення пені за прострочення виконання аліментних зобов`язань є механізмом захисту порушеного права дитини на належне утримання. Зазначений розмір пені буде пропорційним, є справедливим і сприятиме ефективному захисту прав дитини.
Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Тобто відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає в усіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.
Чинним законодавством передбачена презумпція вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання. У зв`язку з цим на неї покладається тягар доведення протилежного. Якщо відповідач не спростує належним чином обставин позову, передбачених статтею 196 СК України, то це є підставою для покладення відповідальності зі сплати відповідної неустойки.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 208/7353/16-ц.
ОСОБА_2 не довів, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, тому є підстави вважати його винним у виникненні заборгованості і стягувати неустойку (пеню). Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Доказів того, що заборгованість за аліментами виникла внаслідок несвоєчасної виплати ОСОБА_2 заробітної плати, пенсії, затримки або неправильного перерахування аліментів банками, матеріали справи не містять, а тому ОСОБА_1 має право на стягнення з нього неустойки, виходячи із розміру заборгованості за аліментами, за зазначений вище період.
Відповідно до наведеного та встановлених у справі обставин, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасно сплачені аліменти.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п.2 ч.1ст.374ЦПК України).
Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;   3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду підлягає скасуванню відповідно до п.3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1  до   ОСОБА_2  про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти, з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимог  ОСОБА_1 .
В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалось, а тому в силу вимог ст. 367 ЦПК України не переглядалось.
Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 161/4985/17 викладено висновок проте, що у разі задоволення позов позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.
Згідно підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
За таких обставин, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 2 270 грн. (908 грн. у суді першої інстанції та 1362 грн. у апеляційному суді).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Лісниченком Сергієм Вікторовичем, задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасно сплачені аліменти задовольнити.
Стягнути з   ОСОБА_2 (РНОКПП:   НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) пеню за несвоєчасно сплачені аліменти у розмірі 21 011,54 грн. (двадцять одна тисяча одинадцять гривень п`ятдесят чотири копійки).
В решті рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 червня 2022 року залишити без змін.
Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП:   НОМЕР_2 ) в дохід держави судові витрати у розмірі 2 270 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень), з яких 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) судовий збір за подання позовної заяви та 1 362 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні) за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                         О. В. Ковальчук

Судді :                                                                                   О. Ю. Береговий

Т. М. Шемета