ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

08 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/3360/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     
секретар судового засідання  Іотова А.О. 
за участі позивача  особисто,  
представника позивача Горовенка С.В., 
представника відповідача Грановського М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1          
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року в адміністративній  справі № 160/3360/22 (суддя І інстанції – Кучма К.С.)
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Дніпропетровській  області            

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу,

                                                   В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління Національної поліції (ГУНП) в Дніпропетровській області від 05.01.2022 № 14-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських ГУ НП» у частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення з поліції за порушення службової дисципліни та скоєнні інших дій проти інтересів служби з посади поліцейського відділу реагування патрульної поліції Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області;

- визнати протиправним і скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 11.01.2022 № 36 о/с «По особовому складу» в частині звільнення його за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеної відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України з посади поліцейського відділу реагування патрульної поліції Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області;

- поновити його на посаді поліцейського відділу реагування патрульної поліції Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області із спеціальним званням старшого сержанта поліції;

- стягнути з відповідача на його користь суму середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 12.01.2022 по дату постановлення рішення у даній справі з урахування обов`язкових податків та зборів, у розмірі 31 257,9 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати це рішення та прийняти нове, яким задовольнити  позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив про відсутність підстав для проведення службового розслідування, призначеного наказом від 04.11.2021 № 2270. Також вважав, що дисциплінарна комісія створена з порушенням приписів чинного законодавства, оскільки відсутня згода та відповідне погодження з боку керівництва ДВБ НПУ на залучення до комісії його підлеглого, а саме оперуповноваженого Р.Довгуна, який також є і зацікавленою в результатах службового розслідування особою, оскільки брав безпосередню участь у кримінальному провадженні, в якому позивачу вручено підозру. Крім того, зазначив, що продовження строку проведення службового розслідування здійснено незаконно, оскільки відповідний наказ виданий без погодження рапорта про необхідність такого продовження. Також позивач зауважив, що у дисциплінарної комісії не було жодних доказів скоєння водієм ОСОБА_2 адміністративного правопорушення для висновку про нескладення позивачем стосовно цієї особи адміністративних матеріалів. Крім того, позивач наполягав, що відзив і долучені до нього документи, зокрема матеріали службового розслідування, надані відповідачем суду з порушенням встановлених строків, а також без реєстрації в органі відповідача, у зв`язку з чим не є офіційною позицією відповідача.

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач проходив службу в ГУ НП в Дніпропетровській області на посаді поліцейського ВРПП Криворізького РУП ГУ НП в Дніпропетровській області.

11.01.2022 наказом ГУ НП в Дніпропетровській області № 36 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського відділу реагування патрульної поліції Криворізького районного управління поліції в Дніпропетровській області звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11.01.2022 року. (т. № 1 а.с. 21)

Підставою видання наказу про звільнення позивача зі служби в поліції став наказ ГУ НП в Дніпропетровській області від 05.01.2022 № 14к, яким на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції. У пункті 8 цього наказу зазначено, що ОСОБА_1 порушено службову дисципліну, не дотримано вимоги пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, абзацу 1 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, пункту 5 розділу II Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, Присяги поліцейського, що виразилось невикористанні відео-реєстратора під час несення служби, не складено 26.09.2021 адміністративні матеріали за порушення Правил дорожнього руху відносно водія транспортного засобу ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_1 , надано доступ до інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал НПУ» іншій особі, та скоєно інші дії проти інтересів служби, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього як до носія влади, (т. № 1 а.с. 22-25)

Такі висновки стосовно порушення позивачем норм чинного законодавства відповідачем здійснені з огляду на результати проведеного службового розслідування, призначеного наказом начальника ГУНП від 04.11.2021 № 2270 та продовженого наказом начальника ГУНП від 02.12.2021 № 2512 до 02.01.2022. (т. № 1 а.с. 141-144)

Так, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що 03.11.2021 до ГУНП надійшла інформація, про те, що працівниками Дніпропетровської обласної прокуратури, Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві, та Дніпропетровського управління ДВБ НПУ в рамках кримінального провадження № 42021040000000493, розпочатого 11.08.2021 за ч. 4 ст. 368 КК України, цього ж дня задокументовано протиправну діяльність заступника начальника відділу реагування патрульної поліції Криворізького РУП ГУНП майора поліції ОСОБА_3 , поліцейського відділу реагування патрульної поліції Криворізького РУП ГУНП старшого сержанта поліції ОСОБА_4 , слідчого відділення поліції № 6 Криворізького РУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .

03.11.2021 у кримінальному провадженні № 42021040000000493 старшому сержанту поліції ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Службовим розслідуванням, зокрема встановлено, що «з 08.00 год. 20.00 год. 26.09.2021 відповідно до графіку несення служби нарядами ВРПП Криворізького РУП старший сержант поліції ОСОБА_6 та старший сержант поліції ОСОБА_1 перебували на чергуванні у складі групи реагування патрульної поліції на службовому автомобілі Skoda Rapid, н.з. НОМЕР_2 , (зона реагування - Лозуватська ОТГ, Глеюватська ОТГ), який закріплений за даними поліцейськими наказом ГУНП від 18.03.2021 р. № 602.

Факт перебування 26.09.2021 на службі старшого сержанта поліції ОСОБА_6 та старшого сержанта поліції ОСОБА_1 підтверджується записами у журналі реєстрації інструктажів № 409 та книзі видачі й приймання озброєння № 415 дек.

Відповідно до запису у книзі виїзду-повернення АМТ № 217 за кермом службового автомобіля Skoda Rapid, н.з. НОМЕР_2 перебував старший сержант поліції ОСОБА_6 .

Опитаний ОСОБА_2 пояснив, що 26.09.2021 приблизно о 12.00 год., він керуючи автомобілем марки ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_3 , рухався по вул. Новій с. Глеюватка, Криворізького району. Під час руху його автомобіль було безпідставно (оскільки правил дорожнього руху не порушував) зупинено поліцейськими, на службовому автомобілі марки Skoda Rapid, державних номерних знаків не пам`ятає, пам`ятає лише, що вони були на синьому фоні. Вказаних поліцейських було двоє і як пізніше йому стало відомо це були поліцейські ВРПП Криворізького РУП ГУНП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Після зупинки, до автомобіля ОСОБА_2 підійшов поліцейський ОСОБА_8 та запропонував йому сісти до салону їх службового автомобіля. На запитання ОСОБА_2 щодо причини зупинки останній нічого зрозумілого не відповів. ОСОБА_2 також вказав, що про таку підставу зупинки, як керування транспортним засобом з не пристебнутими пасками безпеки, останній нічого не повідомляв.

Коли ОСОБА_2 підійшов до вищевказаного службового автомобіля, то у салоні вже перебував поліцейський ОСОБА_7 .

Надалі, під час розмови, поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 почали звинувачувати ОСОБА_2 у тому, що він нібито перебуває у стані алкогольного сп`яніння та погрожувати складанням у відношенні нього адміністративних матеріалів а також притягненням до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. ОСОБА_2 з цим не погоджувався та пояснював специфічний запах у салоні автомобіля обробкою рук антисептиком, і свій стан перевтомою. На пропозиції ОСОБА_2 пройти обстеження на стан сп`яніння на місці за допомогою приладу «ДРАГЕР», вказані поліцейські відмовляли, та казали що поїдемо до лікарні, а потім, вони отримавши відповідний висновок скерують матеріали до суду і його буде притягнуто до адміністративної відповідальності. Штраф з їх слів буде від 17 000 до 34 000 грн. Крім цього, його також позбавлять права керувати транспортними особами на певний строк. А щоб усього цього не сталося, ОСОБА_2 повинен надати їм неправомірну вигоду.

Сприймаючи погрози вказаних поліцейських ВРПП Криворізького РУП ГУНП, як реальні ОСОБА_2 погодився на їх вимоги та віддав їм наявні у нього за той час грошові кошти у сумі 6 000 грн.

Під час службового розслідування старший сержант поліції ОСОБА_6 відмовився від надання пояснень, посилаючись на ст. 63 Конституції України.

У свою чергу, опитаний під час службового розслідування старший сержант поліції ОСОБА_1 пояснив, що 26.09.2021 він разом із старшим сержантом поліції ОСОБА_6 ніс службу на службовому автомобілі Skoda Rapid, н.з. НОМЕР_2 . Того ж дня, рухаючись між селами Глеюватка та Лозуватка Криворізького району, старший сержант поліції ОСОБА_1 помітив автомобіль ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_3 , який рухався назустріч, водій якого був не пристебнутий ременем безпеки. Даний автомобіль був зупинений, однак водій, ОСОБА_2 , заперечував факт скоєння правопорушення.

Оскільки ОСОБА_1 не мав доказів порушення ПДР у зв`язку з тим, що відеофіксація не велася, тому він обмежився усним зауваженням. Після цього, до них підійшов ОСОБА_6 та запросив водія пройти до службового автомобіля для перевірки документів за допомогою планшетного пристрою. ОСОБА_2 погодився і сів в автомобіль.

Як вказав ОСОБА_1 , того дня він увійшов до ІПНП під своїм паролем, однак ОСОБА_2 не перевіряв. Базою користувався ОСОБА_6 .

Також ОСОБА_1 пояснив, що нагрудні відеореєстратори завжди знаходяться в службовому автомобілі і їх ніхто не здає та не отримує щоденно.» 

У зв`язку з встановленими обставинами та порушенням службової дисципліни та вимог чинного законодавства дисциплінарною комісією запропоновано звільнити позивача зі служби в поліції. (т. № 1 а.с. 107-134)

Вважаючи зазначені вище накази відповідача в частині його звільнення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.  

Відмовляючи в задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що при накладенні на позивача дисциплінарного стягнення відповідачем було враховано тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяну шкоду, попередню поведінку позивача та ставлення до виконання службових обов`язків. Позивач, склавши Присягу, добровільно взяв на себе вищевказані зобов`язання, і був обізнаний, що за порушення цих вимог його буде витягнуто до суворої дисциплінарної відповідальності, аж до звільнення зі служби в поліції. Поведінка працівника поліції завжди і за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму і морально-етичним принципам правоохоронця. Ніщо не повинно паплюжити ділову репутацію та авторитет правоохоронного органу.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 2 липня 2015 року (далі – Закон України № 580-VІІ).

Згідно з  пунктом 1 ч. 1 ст. 18 Закону України № 580-VІІ поліцейський зобов`язаний, зокрема неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Частиною 1 статті 59 Закону України № 580-VІІ визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Статтею 64 Закону України № 580-VІІ визначена Присяга працівника поліції такого змісту:

«Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

Відповідно до частини 1, 2 статті 19 Закону України № 580-VІІ у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. 

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (далі – Дисциплінарний статут).

Відповідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Приписами пунктів 1, 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського, зокрема 

бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 

утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини.

Крім того, нормами абз. 1 п. 1 розділу ІІ та п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 передбачено, що під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: 

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Отже, Закон України «Про Національну поліцію», Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, Присяги поліцейського, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.

Положеннями ст. 11 Дисциплінарного статуту передбачено, що\ї за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Стаття 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначає, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

Згідно з ч. 1-4 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування – це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі – повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником (ч. 1 ст. 16 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту у разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.

Частинами 7, 8 ст. 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Отже дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення ним дисциплінарного проступку, який доведений матеріалами службового розслідування. У свою чергу висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку та встановлення наявності (або відсутності) вини порушника.

Крім того, законодавець визначив, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначений у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення таким поліцейським дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року № 893.

Згідно з розділом VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Як встановлено під час службового розслідування, і це не заперечується позивачем, 26.09.2021 приблизно о 12 годині  на вул. Новій у с. Глеюватка, Криворізького району ним був зупинений автомобіль ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 .

Причиною зупинки позивач зазначає порушення водієм ОСОБА_2 Правил дорожнього руху, а саме невикористання під час руху ременів безпеки. Натомість, оскільки відеореєстратори у позивача та його напарника ОСОБА_6 не працювали, то факт правопорушення належним чином зафіксований не був, а тому постанова про адміністративне правопорушення відносно водія не складалась. Позивач також у судовому засіданні зазначив, що зупинив автомобіль позивача з метою профілактики правопорушень.

З цього приводу апеляційний суд зазначає, що підстави зупинки транспортних засобів працівниками поліції визначені у статті 35 Закону № 580, відповідно до п. 1 ч. 1 якої такою підставою є порушення водієм Правил дорожнього руху.

За приписами ч. 3 зазначеної статті Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Позивачем до апеляційної скарги доданий протокол проведення негласної слідчої (розшукової) дії у вигляді аудіоконтролю особи від 12.10.2021, який містить запис розмови позивача і ОСОБА_6 з водієм ОСОБА_2 26.09.2021. Зміст зазначеної розмови позивачем не заперечується.

Так, відповідно до цього протоколу після зупинення транспортного засобу позивач одразу без повідомлення про причини зупинки пред`явив вимогу до водія про надання йому посвідчення водія та реєстраційних документів і лише після питання ОСОБА_2 про причини зупинки повідомив, що той, «користуючись транспортним засобом, він не користується пасивними засобами».

Отже, фактично позивачем порушені приписи статті 35 Закону № 580 і не повідомлено водія про причини зупинення транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, як того вимагають приписи частини 3 зазначеної статті, тобто не зазначено, яка саме норма Правил дорожнього руху порушена водієм.

Натомість після повідомлення водієм, що у нього «все пристьогнуто» позивач знову пред`явив вимогу про надання посвідчення водія. 

Також позивач повідомив ОСОБА_2 , що від того «запах алкоголя», після чого позивач і ОСОБА_6 запропонували ОСОБА_2 присісти до службового автомобіля, в якому відбулись події, що в подальшому стали підставою для пред`явлення позивачу та ОСОБА_6 підозри за ч. 3 ст. 368 Кримінального кодексу України.

Отже, з приводу порушення водієм Правил дорожнього руху, яке нібито стало підставою зупинення транспортного засобу, з`ясування жодних обставин фактично не здійснювалось.

Водночас, як правильно зазначено у висновку службового розслідування та у спірному наказі від 05.01.2022 № 14к, і адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_2 за порушення ним Правил дорожнього руху складені не були, що на переконання суду свідчить про відсутність порушення водієм ОСОБА_2 таких Правил, а відповідно в такому випадку і про відсутність підстав для зупинення автомобіля. Іншого позивачем не доведено.

Доводи позивача, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 був ним зупинений з метою профілактики є безпідставними, оскільки стаття 35 Закону № 580 такої підстави для зупинення не містить. Крім того, за змістом протоколу від 12.10.2021 жодних профілактичних заходів позивач з водієм не проводив.

Доводи апелянта, що адміністративні матеріали (протокол, постанова) відносно ОСОБА_2 не складалися у зв`язку з пошкодженням відеореєстраторів у нього та у ОСОБА_6 підтверджують факт невикористання реєстратора під час служби, що є порушенням пункту 5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18.12.2018 № 1026, відповідно до якого включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу.

Крім того, згідно з п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1026 під час здійснення повноважень поліцейський забезпечує збереження та належні умови експлуатації виданого йому портативного відеореєстратора та не допускає його розряджання.

У разі пошкодження портативного відеореєстратора поліцейський негайно доповідає про це відповідальній особі та керівнику органу, підрозділу поліції.

Позивач під час апеляційного розгляду справи заявив, що його відеореєстратор був несправним і не використовувався ним приблизно близько року, проте він до керівництва з відповідним рапортом про несправність реєстратора не звертався.

Колегія суддів зазначає, що така поведінка позивача є порушенням п. 6 розділу ІІ Інструкції № 1026, оскільки про вказану ситуацію з пошкодженням (несправністю) реєстратора він повинен був негайно доповісти керівнику, проте протягом року здійснював свої повноваження без використання відеореєстратора.

Отже, 26.09.2021 позивачем без наявності підстав, передбачених статтею 35 Закону № 50, був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_2 , про причини зупинки позивач належним чином водія не поінформував, відеореєстратор позивачем всупереч пункту 5 розділу ІІ Інструкції № 1026 не використовувався, адміністративні матеріали про порушення Правил дорожнього руху відносно ОСОБА_2 не складалися, без будь-яких підстав ОСОБА_2 був запрошений позивачем та ОСОБА_6 до їх службового автомобіля, в якому відбулися події, які в подальшому стали підставою для притягнення зазначених осіб до кримінальної відповідальності.

Таким чином, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, що під час службового розслідування встановлення вчинення позивачем дисциплінарного проступку

Отже, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став зазначений вище дисциплінарний проступок, що свідчить про порушення позивачем службової дисципліни, його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського. 

Відтак, саме за скоєння дисциплінарного проступку до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

При цьому зазначений дисциплінарний проступок є відмінним від діяння, яке є предметом кримінального провадження та за яке позивачу вручено підозру за ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України і не залежить від встановлених та доведених під час кримінального провадження обставин.

Так, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. 

Верховний Суд неодноразово у своїх постановах висловлював правову позицію, що відсутність кримінального або адміністративного притягнення до відповідальності позивача не спростовує наявності в його діях дисциплінарного проступку, за який, в порядку Дисциплінарного статуту, відповідач має право застосувати такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з органів поліції.

Колегія суддів ще раз підкреслює, що проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи поліцейського надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки.

Поліцейські зобов`язані дотримуватись Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 року № 1179, з метою дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постановах від 17 серпня 2019 року у справі № 806/2555/17, 18 грудня 2019 року № 813/3279/17, Верховного Суду України від 29 вересня 2015 року (справа № 21-1288а15) та від 20 жовтня 2015 року (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Позивачем не спростовані встановлені відповідачем обставини допущення порушення ним приписів Дисциплінарного статуту, Правил етичної повединки поліцейських, Присяги поліцейського, Інструкції № 1026, що свідчить про підрив авторитету органів Національної поліції.

Апеляційний суд вважає, що дії відповідача при проведенні службового розслідування та винесенні оскаржуваного наказу є правомірними, оскільки вчиненні на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Доводи апелянта про безпідставність призначення службового розслідування є необґрунтованими, оскільки у наказі від 04.11.2021 № 14к чітко зазначено, що такою підставою є інформація від 03.11.2021 про наявність кримінального провадження відносно працівників Криворізького РУП ГУНП. Зазначена інформаційна довідка від 03.11.2021 № 50/2-412ід надана відповідачем до матеріалів справи. (т. № 1 а.с. 136137). 

Як зазначалось вище, відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування можуть бути, зокрема повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції. 

Призначення службового розслідування для встановлення обставин, які призвели до вручення 11 працівникам поліції підозр у вчиненні кримінального правопорушення, за наявності відповідної інформації про це відповідає приписам ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту.

Доводи позивача щодо незаконності продовження строку службового розслідування у зв`язку з непогодженням станом на дату видання наказу від 02.21.2021 № 2512 рапорта про необхідність продовження такого строку також є безпідставними, оскільки за змістом ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту таке погодження чи затвердження рапорта взагалі не вимагається. У спірних правовідносинах рапорт про необхідність продовження строку службового розслідування поданий 01.12.2021 головою дисциплінарної комісії (т. № 1 а.с. 145) і такий строк продовжений наказом від 02.12.2021 № 2512 (т. № 1 а.с. 144), прийнятим начальником ГУНП, тобто керівником, яким призначено службове розслідування, як і передбачено ч. 2 ст. 16 Дисциплінарного статуту. Отже, порушень чинного законодавства при продовженні строку службового розслідування відповідачем не допущено.

Стосовно доводів апелянта про незаконність формування складу дисциплінарної комісії колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пунктів 4, 5 розділу І Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, дисциплінарна комісія створюється із числа поліцейських та інших працівників органу (підрозділу) поліції, де призначено службове розслідування, або працівників інших органів (підрозділів) поліції за наявності згоди їх керівників, які мають відповідні знання та досвід служби (роботи) в поліції та відповідну фахову підготовку щодо предмета проведення службового розслідування.

Керівник Національної поліції України має право утворювати дисциплінарні комісії із числа поліцейських та інших працівників будь-якого органу (підрозділу) поліції. (пункт 4)

Залучення поліцейських та працівників інших органів (підрозділів) поліції до складу дисциплінарної комісії здійснюється на підставі письмового запиту уповноваженого керівника, який прийняв рішення про проведення службового розслідування, та за наявності письмової згоди керівника органу (підрозділу) поліції, в якому вони проходять службу (працюють). (пункт 5)

Апелянт вважає, що оперуповноважений Дніпропетровського управління ДВБ НП України ОСОБА_9 включений до складу дисциплінарної комісії з порушенням зазначених норм, оскільки відсутня письмова згода керівника Дніпропетровського управління ДВБ НП України на це.

Натомість відповідно до пункту 3 розділу ІІ Положення про дисциплінарні комісії за листом керівника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України чи його заступника, а також керівника територіального (відокремленого) підрозділу цього органу до складу дисциплінарної комісії може(уть) бути включений(і) представник(и) підрозділу внутрішньої безпеки.

Оперуповноважений Дніпропетровського управління ДВБ НП України Руслан Довгун включений до складу дисциплінарної комісії за листом керівника Дніпропетровського управління ДВБ НП України від 04.11.2021 № 7785/42-03/01-2021, що відповідає зазначеним вище приписам Положення про дисциплінарні комісії і спростовує в цій частині доводи апелянта. (т. № 1 а.с. 139-140)

Доводи апелянта, що зазначена особа якимось чином була зацікавлена в результатах службового розслідування не підтверджені жодними доказами і є лише припущеннями позивача.

Також безпідставними є і доводи апелянта щодо неврахування під час розгляду справи матеріалів службового розслідування, оскільки вони надані суду разом з відзивом на позов, який відповідачем не зареєстрований як вихідний документ, з огляду на таке.

Відзив на позовну заяву в цій справі поданий суду і підписаний ОСОБА_10 , який судом допущений до участі у справі як представник відповідача в порядку самопредставництва на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначена особа вказана як така, що має право вчиняти дії від імені ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема діяти в судах України без окремого доручення керівника  правами, що надані стороні у справі, в т.ч. з правом підпису і подання заяв у справі. (т. № 1 а.с. 87-97)

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.  

Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності.

Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_11 обмежений у вчиненні певних процесуальних дій, зокрема у підписі та поданні відзиву на позов, а тому колегія суддів вважає, що матеріали службового розслідування подані до суду належною особою, правильно судом першої інстанції долучені до справи та є належним і допустимим доказом у справі.

Водночас відсутність реєстрації вхідного номера відзиву в системі діловодства ГУНП не свідчить про незаконність подання зазначеним представником відзиву на позов. ГУНП надало представнику право вчиняти від його імені всі дії, які має право вчиняти сама сторона, а тому такий представник має право подавати будь-які заяви до суду і без реєстрації вихідного номера.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, які знайшли своє підтвердження підчас розгляду справи в суді, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для застосування до позивача за скоєння дисциплінарного проступку стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, яке є співмірним вчиненому дисциплінарному проступку.

Враховуючи встановлений факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, суд першої інстанції дійшов висновку обґрунтованого висновку  про правомірність спірних наказів та відмову в позові.

Вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та звільнення зі служб в поліції, а тому також задоволенню не підлягають. 

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим  апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду – без змін.

Оскільки справа відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України відноситься до категорії незначних, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2022 року.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 червня 2022 року  у справі № 160/3360/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко