КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 369/15029/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/10251/2022

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
25 жовтня 2022 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,
за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2022 року у складі судді Ковальчук Л.М.,
у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів,- 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася у суд із позовом у якому просила розірвати Договір купівлі-продажу деривативу № 86641 А/2, укладений 16 серпня 2019 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» (далі - ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген») та стягнути з нього на її користь грошові кошти в розмірі 80 772 грн 20 коп. - основного боргу; 345 грн 60 коп. - 3% річних від простроченої суми; 1681 грн 60 коп. судового збору; 2000 грн. - витрат на правову допомогу, а всього 84 799 грн 40 коп.
 
Позов обґрунтовано тим, що 16.08.2019 сторони по справі уклали договір №86641 А/2 про купівлю-продаж деривативу, за яким відповідач зобов`язувався передати покупцеві, а покупець зобов`язувався прийняти та оплатити дериватив.
 
 Позивачкою на виконання умов договору було сплачено 80 772 грн 20 коп., що підтверджується квитанціями. Відповідно до п.8.3 відмова ОСОБА_1 від виконання договору реалізується через підписання Додаткової угоди про розірвання Договору та зазначенням суми, що піддягає поверненню. При цьому 10% від фактично отриманих коштів зараховуються в якості оплати премії за цим Договором. 
 
Відповідач був зобов`язаний повернути решту одержаних від ОСОБА_1 коштів, що були оплачені позивачем, протягом 180 календарних днів, з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та письмової заяви про перерахування коштів на зазначений в заяві рахунок. 
 
24 березня 2020 року відповідно до Додаткової угоди до Договору № 86641-А/2 купівлі-продажу деривативу від 16 листопада 2019 року ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» та ОСОБА_1 розірвали Договір № 86641-А/2 купівлі-продажу деривативу від 16.08.2019.
 
На виконання даної Додаткової угоди від 24 березня 2020 року позивачка передала, а відповідач прийняв дериватив, що підтверджується актом прийому-передачі (повернення) деривативу № 86641-А/2. Відповідач як сторона домовленостей зобов`язання не виконав, оскільки відповідно до п.2 Додаткової угоди до Договору № 86641-А/2 купівлі-продажу деривативу від 16 листопада 2019 року продавець зобов`язується передати грошові кошти на рахунок покупця (реквізити зазначені в п.2 Додаткової угоди) в розмірі 72 694 грн 98 коп. 
 
Крім того, в п. з даної угоди сторони дійшли взаємної згоди, що термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди 24 березня 2020 року. Термін повернення грошових коштів сплив і станом на момент подання позовної заяви жодних коштів на рахунок позивачки не надходило. 
 
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2022 року позов задоволено частково. Стягнено з ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», на користь ОСОБА_1 , заборгованість у розмірі 73 040 грн 58 коп., з якої 72 694 грн 98 коп. сума основного боргу та 345 грн 60 коп. - 3% річних, а також судовий збір у розмірі 757 грн 08 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. У іншій частині позовних вимог відмовлено.
 
В апеляційній скарзі ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» посилаючись на не повне з`ясування обставин справи, що мали значення для справи, застосування норм закону, які не підлягали застосуванню та не застосування норм закону, які підлягали застосуванню, просить скасувати рішення районного суду в частині стягнення з ТОВ  «КУА «Андере Ріхтінген» на користь ОСОБА_1  72 694 грн 98 коп. основного боргу, 345 грн 60 коп. 3% річних, 757 грн 08 коп., судового збору та 2000 грн та витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове судове рішення, яким у позові відмовити.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що укладенням угоди про розірвання договору №86641-А/2 купівлі-продажу деривативу від 24.03.2020, ОСОБА_1 та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген» припинили всі зобов`язання між собою, які були передбачені вищевказаним договором, тобто у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем щодо сплати коштів. З огляду на вказане відсутні підстави для щодо стягнення й 3% річних, судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
 
У відзиві на апеляцій скаргу адвокат Дзюбенко О.В. в інтересах ОСОБА_1 вважає рішення законним та обґрунтованим, постановленим без порушення норм матеріального та процесуального права, просить його залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
 
Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином (а.с. 116, 123), не повідомили суд про причину неявки.
 
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Як убачається з матеріалів справи, 16 серпня 2019 року між ОСОБА_1 та ТОВ "КУА "Андере Ріхтінген" укладено договір купівлі-продажу деривативу №86641 А/2 (а.с. 9-11).
 
За умовами даного договору продавець зобов`язався передати покупцеві, а покупець - прийняти й оплатити дериватив з наступними характеристиками, а саме: дериватив з поставкою базового активу - майнові права на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Пунктом 3.1. договору визначено, що ціна договору становить 179 874 грн 44 коп.
 
На виконання умов договору було сплачено 80 772 грн 20 коп., що підтверджується квитанціями від 17.12.2019, 22.08.2019, 28.12.2019 (а.с. 15).
 
Згідно з п. 8.3. договору, відмова покупця від виконання цього договору, вчинена покупцем письмово та надіслана продавцеві у будь-який момент строку дії договору, реалізується через підписання сторонами додаткової угоди про розірвання договору та зазначенням суми, що підлягає поверненню.
 
При цьому 10 % від фактично отриманих коштів продавцем від покупця за цим договором зараховуються в якості оплати премії за цим договором. Продавець зобов`язаний повернути покупцю решту одержаних від покупця коштів, що були сплачені покупцем - 72 694 грн 98 коп., протягом 180 (сто вісімдесяти) календарних днів з дня підписання сторонами додаткової угоди про розірвання та письмової заяви про перерахування коштів на зазначений в заяві рахунок.
 
24.03.2020 ТОВ "Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" та ОСОБА_1 уклали додаткову угоду до договору майнових прав № 72/БХ17 купівлі-продажу квартири від 16.08.2019 (а.с.12).
 
Згідно п.1 даної додаткової угоди за цим договором сторони погодили, що сторони дійшли згоди розірвати договір від 16.08.2019.
 
Установлено, що 24.03.2020 між ТОВ Компанія з управління активами "Андере Ріхтінген" та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 86641-А/2 купівлі-продажу деривативу від 16.08.2019 (а.с. 11).
 
Згідно п.1  додаткової угоди  сторони дійшли згоди розірвати договір №86641 А/2  купівлі-продажу деривативу від 16.08.2019 з 24.03.2020.
 
За таких обставин, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав до ухвалення рішення про розірвання указаного договору, остільки його розірвано за згодою сторін.
 
Пунктом 2 угоди до договору №86641 А/2 передбачено, що продавець після отримання премії 10% у відповідності до п. 8.3 Договору, зобов`язується повернути грошові кошти Покупцю в розмірі 72 694 грн 98 коп. без ПДВ.
 
Згідно пунктом 3 цієї ж додаткової угоди сторони дійшли взаємної згоди, що термін повернення грошових коштів становить 180 календарних днів з моменту підписання додаткової угоди (а.с. 11).
 
Отже, відповідно до п. п. 2, 3 додаткової угоди товариством було прийнято на себе зобов`язання протягом 180 календарних днів з дня укладання цієї угоди повернути ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 72 694 грн 98 коп. 
 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 на суму 72 694 грн 98 коп. районний суд виходив з того, що сторонами узгоджено такий розмір в додатковій угоді від 24.03.2022 до договору № 86641-А/2 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 16.09.2019, проте відповідачем зобов`язання не виконано.
 
З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.
 
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.
 
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
 
Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦУ України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
 
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
 
Відповідно до ст. 653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
 
Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до справи, укладена між сторонами  додаткова угода до договору № 86641-А/2 купівлі-продажу деривативу від 16.09.2019  є чинною, її дійсність ніким не оскаржено, а тому досягнута за наслідками розірвання договору домовленість щодо повернення  товариством на користь позивачки 72 694грн.98коп., підлягає виконанню.
 
 За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
 
Правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з повернення грошових коштів кредитору, оскільки уклавши додаткову угоду від 24 березня 2020 року про розірвання договору купівлі-продажу деривативу №86641 А/2, сторони домовились, що відповідач поверне позивачу отримані за договором кошти, за відрахуванням 10 %, передбачених п. 8.3 договору від 16.08.2019. Сторони визначили, що сума до повернення становить 72 694 грн 98 коп.
 
Встановивши, що відповідач в порушення додаткової угоди грошові кошти позивачу у розмірі 72 694 грн 98 коп. не повернув, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення зазначеної суми, а не 80 772 грн 20 коп., що просила позивачка.
 
Отже, оскільки відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення грошових коштів у термін 180 днів з моменту підписання договору, висновки районного суду про стягнення на користь позивача за період з 20.09.2020 по 16.11.2020 трьох відсотків річних, у сумі 345 грн 60 коп., є обґрунтованими.
 
Доводи апеляційної скарги про те, що у зв`язку з укладенням додаткової угоди про розірвання договору купівлі-продажу деривативу між сторонами припинилися всі зобов`язання, які були передбачені вищевказаним договором, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України як в пункті 8.3 основного договору, так і в додатковій угоді сторони передбачили право ОСОБА_1   вимагати повернення того, що було виконане нею до моменту розірвання договору, а саме: відповідно до п. 2 вказаної додаткової угоди від 24.03.2020 сторони погодили, що продавець, після утримання премії в розмірі 10 % відповідно до п. 8.3 договору, зобов`язується повернути грошові кошти покупцю в розмірі 72 694 грн 98 коп. без ПДВ (а.с. 11).
 
Доводи скаржника про те, що відсутні підстави щодо стягнення на користь позивачки трьох відсотків річних, є необґрунтованими, оскільки відповідач порушив умови договору та вчасно не повернув борг, а тому, виходячи з приписів ч. 2 ст. 625 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних.
 
Не підлягають врахування й заперечення щодо стягнення з відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, оскільки розподіл витрат вирішено у відповідності до ст. 141 ЦПК України та при частковому задоволенні позову обґрунтовано стягнуто з відповідача судовий збір що пропорційний розміру задоволених позовних вимог у сумі 757 грн 08 коп. (73 040,58*840,80 /81 117,80).
 
Не приймає до уваги колегія суддів не згоду скаржника про стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на наступне.
 
Так, на підтвердження понесених витрат позивачка надала до суду договір про надання юридичних послуг та виконання юридичних робіт від 13 листопада 2020 року, та квитанцію № 0.0.1977008087.1 від 15 січня 2021 року, що підтверджують факт надання їй у цій справі професійної правничої допомоги на суму 2000 грн, вказана суму визнана судом співмірною зі складністю справи, обсягом наданих послуг, витраченого на них часу та ціною позову.
 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на його обґрунтованість та підтвердження належними доказами.
 
Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.
 
Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.
 
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка наявним у матеріалах справи доказам, доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не вбачається.
 
За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген»залишити без задоволення.
 
Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 червня 2022 року залишити без задоволення.
                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                     
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення. 
 
Повне судове рішення складено 01 листопада 2022 року.
 
Суддя-доповідач:

Судді: